- Ce naiba se aude ? Jimmy! - Ce s-a întâmplat ?
- Am lovit ceva ? - Ce se aude ?
Poate ai o pană de cauciuc.
Nu.
- Trage pe dreapta ! - Bine.
NU, Tommy!
E viu. Nenorocitule ! Mori, nemernicule !
Uită-te în ochii mei ! Mori !
De când mă ştiu, am vrut să fiu gangster.
BĂIEŢI BUNI
Credeam că e mai bine să fiu gangster decât preşedintele ţării.
Chiar înainte de a călca pentru prima oară într-o staţie de taxiuri,
ca să-mi găsesc ceva de lucru, ştiam că vreau să fiu de-ai lor.
Acolo mi-am dat seama că locul meu e printre ei.
Aş fi ajuns cineva într-un cartier de rataţi.
Ei nu erau oameni obişnuiţi. Fãceau ce doreau.
Parcau în dreptul unui hidrant şi nu primeau amendă.
Vara, când jucau cărţi toată noaptea, nimeni nu chema poliţia.
Tuddy Cicero.
Tuddy se ocupa de parcarea de taxiuri, de pizzeria Bella Vista
şi de alte câteva locuri, pentru fratele lui, Paul,
care era şeful cel mare în cartier.
Paulie se mişca încet.
Dar el nu trebuia să se mişte pentru nimeni.
La început, părinţii mei s-au bucurat că mi-am găsit de lucru aproape.
Tata, care era irlandez, începuse să muncească de la 11 ani
şi s-a bucurat că îmi găsisem de lucru.
Zicea mereu că tinerii americani sunt prea Ieneşi.
- La revedere, tată. - La revedere. Ia-ţi prânzul !
- Pe curând, Mikey! - La revedere, Henry.
Henry, ai grijă cum traversezi. Să iei lapte !
Mama s-a bucurat când a aflat că familia Cicero
provenea din aceeaşi parte a Siciliei ca şi ea.
Pentru mama, acesta era răspunsul la toate rugăciunile ei.
Eram cel mai norocos copil. Puteam să merg oriunde şi să fac orice.
Îi cunoşteam pe toţi şi toţi mă cunoşteau pe mine.
Băieţii veneau, iar Tuddy îmi dădea cheile să le parchez Cadillac-urile.
Eram un puşti, abia dacã vedeam pe deasupra volanului,
dar parcam Cadillac-uri.
Dar, la scurtă vreme, părinţii şi-au schimbat părerea despre slujba mea.
Pentru ei, era o slujbă cu jumătate de normă,
dar pentru mine era o slujbă cu normă întreagă.
Îmi plăcea. Cei ca tata nu pot înţelege, dar mă simţeam important.
Locul meu era acolo. Eram tratat ca un adult.
În fiecare zi, învăţam să fac bani. Un dolar de aici, unul de colo...
Mi se părea că e un vis frumos.
Tata era mereu supărat.
Deoarece câştiga puţin, deoarece fratele meu Michael e handicapat,
deoarece locuiam şapte persoane într-o casă aşa de mică.
Ce ar fi să-mi spui despre ce e vorba ? E o scrisoare de Ia şcoală.
Zice că nu ai mai dat pe la şcoală de luni de zile!
Te crezi deştept, nu ? Eşti un vagabond !
Asta vrei să ajungi ?
După o vreme, era supărat că îmi pierdeam timpul la staţia de taxiuri.
Ştia ce se întâmplă acolo. Din când în când, luam o mamă de bătaie.
Dar nu-mi mai pãsa. La urma urmei, toţi iau bătaie din când în când.
- Nu pot să mai fac livrări. - Cum adică nu mai poţi?
- O să strici totul. - Tata mi-a spus că mă omoară.
Vino cu mine !
- El e, puştiule ? - Nu.
- Dar el ? - Nu.
- EI e ! - Prindeţi-I !
- Scuză-mă ! - Da.
Nenorocitule !
- ÎI cunoşti pe puştiul ăsta ? - Da.
- Ştii unde locuieşte ? - Da.
- Tu îi duci corespondenţa ? - Da.
De acum încolo, îmi aduci mie toate scrisorile de Ia şcoală. Ai înţeles ?
Dacă mai primeşte vreo scrisoare de Ia şcoală, te bag cu capul în cuptor !
Se rezolvase. Nu mai primeam scrisori de la şcoală şi nici din altă parte.
După câteva săptămâni, mama s-a dus la poştă, să facă reclamaţie.
Cum puteam să mă mai duc la şcoală, să jur credinţă steagului
şi să ascult prostiile despre guvernul nostru ?
Lui Paulie nu-i plăceau telefoanele. Nu avea telefon acasă.
Altcineva primea telefoanele lui.
Apoi răspundea telefoanelor primite de la un telefon public.
Unii oameni numai asta făceau. Primeau telefoane pentru Paulie.
Deşi era foarte ocupat, Paulie nu vorbea cu şase oameni odată.
Dacă era o problemă cu sindicatele sau vreo reclamaţie,
Paulie nu discuta decât cu şefii.
Se discuta între patru ochi. Lui Paulie nu-i plăceau conferinţele.
Nu voia să audă nimeni ce spunea el sau ce i se spunea.
Sute de oameni depindeau de Paulie şi el primea o parte din ce câştigau.
Plăteau tribut, ca în locurile natale, numai că o făceau în America.
În schimb, Paulie îi proteja de cei care voiau să-i înşele.
Asta era tot. Dar cei de la FBI nu au putut să înţeleagă.
Paulie oferea protecţie celor ce nu se puteau duce la poliţie.
Doar atât ! Era un fel de secţie de poliţie pentru băieţi.
Oamenii mă priveau altfel. Ştiau că mă învârt în cercuri înalte.
Nu mai trebuia să stau la rând la brutărie, duminica dimineaţa.
Proprietarul ştia cine sunt şi venea imediat la mine.
Indiferent câţi oameni erau la coadă, pe mine mă servea primul.
Vecinii nu mai parcau pe aleea noastrã, deşi noi nu aveam maşină.
La 13 ani, câştigam mai mult decât majoritatea bărbaţilor din cartier.
Aveam mai mulţi bani decât aveam nevoie. Aveam tot ce îmi doream.
Într-o zi, nişte copii din cartier i-au dus sacoşele mamei până acasă.
Ştiţi de ce ? Din respect.
Bună, mamă. Ce părere ai ?
- Priveşte ce pantofi am. Îţi plac ? - Dumnezeule ! Arăţi ca un gangster.
M-au împuşcat ! Ajutor !
Închide uşa !
Atunci am văzut pentru prima oară un om împuşcat.
Mi-a părut rău pentru el. Dar Tuddy avea dreptate.
Ştiam că Paulie nu voia să moară cineva în clădire.
Henry, eşti un idiot ! Ai murdărit opt şorţuri din cauza Iui.
Nu înţeleg ce naiba e cu tine ! Trebuie să-I călesc pe băiatul ăsta.
Ce vremuri bune erau ! Bãieţii erau peste tot.
Asta a fost înainte de Apalachin şi de Joe Nebunul,
care a omorât un şef şi a pornit războiul.
Am început să cunosc oameni. L-am cunoscut pe Jimmy Conway.
Nu avea mai mult de 29 de ani, dar era deja o legendă.
Când intra într-o încăpere, toţi cei care se aflau acolo se bucurau.
Îi dădea portarului 100 de dolari doar pentru că îi deschidea uşa.
Băga sute în buzunarele dealerilor şi în ale celor ce făceau jocurile.
Barmanul primea o sută doar pentru că ţinea cuburile de gheaţă la rece.
- Jimmy, fă cunoştinţă cu Henry. - Îmi pare bine.
- Mulţumesc. - Adu-mi de băut!
Tot oraşul se temea de Jimmy.
A fost închis prima oară Ia 11 ani,
iar la 16 ani dădea lovituri pentru şefii Mafiei.
Pe Jimmy nu îl deranja să dea lovituri. Erau afaceri.
Însă ceea ce îi plăcea cel mai mult era să fure. Îi făcea mare plăcere.
Jimmy era genul de om care inspira personajele negative din filme.
Dă-mi portofelul !
Poate ştii cine suntem noi, dar noi ştim totul despre tine, ai înţeles ?
Era unul dintre cei mai mari contrabandişti
de băutură, ţigări, lame de ras, crevete şi homari.
Crevetele şi homarii mergeau cel mai bine. Se vindeau foarte repede.
Acţiunile lui erau simple. Victimele îi dădeau tot.
I se spunea Jimmy "Rafinatul".
Şoferii îl iubeau. Îi dădeau informaţii despre transporturile bune.
Fiecare îşi primea partea.
- Vin după restul mai târziu. - Bine. Pe curând !
Henry, vino încoace ! Salută-I pe Tommy.
- Îmi pare bine, Henry. - Veţi lucra împreună.
Îmi convine.
Jimmy, ai ceva bun ?
Când poliţia a trimis o armată întreagă după Jimmy, el ce a făcut ?
Şi i-a făcut parteneri.
- Totul e în ordine ? - M-aş plânge, dar cine mă ascultă ?
Dă-mi un Pall Mall.
- Două Lucky. - Mulţumesc.
- Ce vrei ? - Un Pall Mall.
- Ce faci aici ? - E în ordine.
- Pentru că ţi-a permis maică-ta ? - Câte cartuşe vrei ?
- De unde ai ţigările ? - Ia-I de aici !
- Nu înţelegeţi. - Tu nu înţelegi. S-a închis prăvălia.
- L-au umflat pe Henry. - Unde ?
La fabrică, unde vindea ţigări.
Statul New York contra Henry Hill. Dosarul nr. 704162.
Eu sunt.
Henry, vino încoace ! Rămâi acolo.
Dle avocat, puteţi să începeţi.
- Bună, Jimmy. - Felicitări !
- Poftim cadoul de absolvire. - Pentru ce ? M-au arestat.
Toţi suntem arestaţi. Dar te-ai descurcat. Nu Ie-ai spus nimic.
- Credeam că eşti supărat. - Sunt mândru de tine.
Te-ai descurcat ca un bărbat.
Ai învăţat cele două lucruri importante în viaţă.
- Care anume ? - Uită-te Ia mine !
Să nu-ţi trădezi niciodată prietenii şi să-ţi ţii gura întotdeauna.
- Iată-I ! - Ai spart gheaţa !
Felicitări, Henry !
Dupã ce am mai crescut, mărfuri în valoare de 30 miliarde de dolari
treceau prin aeroportul Idlewild, iar noi încercam să le furăm.
Crescuserăm lângă aeroport, care era pe teritoriul lui Paulie.
Aveam prieteni şi rude care lucrau acolo
şi care ne anunţau ce sosea şi ce pleca.
Dacă vreun camionagiu sau vreo linie aeriană ne făceau probleme,
Pauiie punea sindicatul să-i sperie cu greva.
Câştigam mai mult decât cu pariurile şi Jimmy se ocupa de afacere.
Când aveam nevoie de bani, jefuiam aeroportul.
Pentru noi, era mai bun decât Citibank.
- Ai un telefon ? - E acolo.
Doi negri mi-au furat camionul. Îţi vine să crezi aşa ceva ?
Eram Jimmy, Tommy şi eu. Mai erau Anthony Stabile...
Frankie Carbone...
Fratele lui Mo Black, Andy Grăsanu'...
Şi oamenii lui: Frankie Macaronaru'...
Freddy Nas- Teşit. ..
Pete Ucigaşul, fratele Iui Sally Îndrăzneţul.
În sfârşit, Nickey Ochiosul şi Mikey Franzese.
Şi Jimmy Două-Ori, poreclit astfel deoarece spunea totul de două ori.
Mă duc să aduc hârtiile, să aduc hârtiile.
Ce sunt astea ? Haine ? Henry, am nevoie de costume, nu de haine.
- Costumele sosesc joi. - Ştiu, dar suntem în toiul verii.
- Ce să fac cu haine de blană ? - Dacă nu Ie vrei, Ie iau înapoi.
Nu Ie lua, Ie vreau. Ştii cum facem ?
Le punem în frigider, cu carnea. Ce zici ?
Nu concepeam să trăim altfel.
Pentru noi, oamenii corecţi, care lucrau pe te miri ce,
se duceau cu metroul Ia lucru şi-şi plăteau facturile, erau ca şi morţi.
Erau fraieri. Nu aveau curaj. Dacă voiam ceva, noi luam, pur şi simplu.
Dacã se plângea cineva,
o încasa aşa de rău, că nu se mai plângea niciodată.
Devenise un obicei.
Nu o să reuşesc niciodată.
Frankie, ce legătură are 528 cu 469 ? Nu-mi vine să cred !
Nici măcar nu sunt numere apropiate.
Henry, e floare Ia ureche. Să nu-ţi faci griji pentru alarme.
- Trebuie să fac rost de cheie. - ÎI chem pe Jimmy.
Nu. Mă ocup eu de tot.
- Spune-i ce mi-ai spus mie, French. - E prea frumos ca să fie adevărat.
O pradă bogată vine cu Air France. Saci cu bani.
Turiştii americani îşi schimbă banii în franci şi îi trimit aici.
- Calmează-te ! - Bine.
E grozav. Nu pot fi identificaţi.
Singura problemă e să facem rost de cheie. Dar am găsit o soluţie.
Ne cunoşti pe mine şi pe Frenchy. O să-I păcălim pe tipul acela.
Dacă am dreptate, va veni cam o jumătate de milion, bani gheaţă.
Zice că momentul ideal e în weekend. Poate sâmbătă noaptea.
Luni e o sărbătoare evreiască. Excelent !
- Dar oamenii de pază ? - Paza ? O ai în faţă.
E bătaie de joc. Eu sunt paznicul de noapte. Eu sunt şeful.
EI vine ca să-şi recupereze bagajele pierdute. E perfect !
- Nu cred că va fi vreo problemă. - Dăm lovitura.
Foarte amuzantă e povestea cu jaful din Secaucus. stăteam întins pe iarbă.
Vine Ia mine şi-mi spune: "Ce faci aici ?" "Mă odihnesc", îi zic.
"Te odihneşti aici ?" "Am spus că mă odihnesc !"
M-au arestat, mi-au pus tot felul de întrebări. Despre una, despre alta...
Mă întreabă: "Ce ai să ne spui, grozavule ?"
Îi zic: "Ca de obicei, nimic! De ce ţi-aş spune ceva ?" Idiotul !
Îmi zice: "Ba o să-mi spui."
Îi zic: "Bine, o să-ţi spun ceva. Du-te şi trage-i-o mă-tii !"
Ai văzut ziarul, Anthony. Mi se umflase capul ca un pepene.
Când mi-am revenit, pe cine văd în faţa ochilor ? Tot pe idiotul ăla.
Îmi zice: "Acum ce ai să-mi spui ?" Îi zic: "Idiotule, ce cauţi aici ?"
"Ţi-am spus să te duci şi să i-o tragi mă-tii !"
Credeam că o să crape de furie.
Nenorociţii ! Aş vrea să fiu mai înalt măcar o dată.
Ce haios eşti ! Eşti foarte amuzant.
- Cum adică sunt amuzant ? - E amuzant ce spui.
Povestea ta e amuzantă. Eşti haios.
Te referi Ia modul în care vorbesc ?
Pur şi simplu, eşti amuzant. Te pricepi să povesteşti.
- Ce ţi se pare amuzant ? - Tommy, nu înţelege greşit...
Anthony, e băiat mare. Ştie ce a spus. Cum adică amuzant?
Eşti amuzant. Ce contează ?
Vreau să înţeleg. Poate că eu sunt de vină, pentru că sunt cam ameţit.
Cum adică amuzant? Ca un clovn ? Te fac să râzi, să te simţi bine ?
Ce înseamnă amuzant ? Cum adică sunt amuzant ?
Pentru că povesteşti cu mult umor. Cum altfel ?
De unde să ştiu eu ? Tu ai spus că sunt amuzant.
Cum dracu' sunt amuzant ? Ce e aşa de amuzant Ia mine ? Spune !
Las-o baltă, Tommy !
Idiotule ! Era să-I duc de nas. Bâlbâitule !
Frankie, ai văzut cum îl apucase bâţâiala ?
Uneori, mă îndoiesc de tine. Nu ştiu dacă ai rezista Ia interogatoriu.
- Iisuse ! - Ce dracu' e cu tine ?
Credeam că sunt arestat. Stă pe capul meu ca un vultur. Ce vrei ?
Băiatul e speriat. Nu vrea să-ţi aducă nota de plată.
- Cine ? Chelnerul ? - Te rog să-mi plăteşti mie.
Nici o problemă. Spune-i să mi-o treacă în cont.
Asta voiam să-ţi spun. Nu e doar nota asta, îmi mai datorezi 7 OOO.
Şapte mii de dolari nu sunt nimica toată. Nu vreau să te supăr, dar...
Nu vrei să mă superi ? Mă bucur că nu intenţionezi asta, Sonny.
Mă faci de râs în faţa prietenilor, tratându-mă ca pe un zgârcit.
- Eşti un nemernic. Cheltuim aici... - Nu mă lua aşa.
Idiotul ! Asta ţi se pare amuzant ?
Tu Ia ce dracu' te uiţi ?
Imbecilule ! Nu voiai să-mi aduci nota de plată ?
Îţi vine să crezi ce face idiotul ăsta ?
- Ar trebui să te porţi şi tu aşa. - Eşti foarte amuzant.
- Până aici, Henry ! - Linişteşte-te.
Vrei să auzi una bună ? Idiotul m-a rugat să-i botez copilul.
ÎI costă şapte mii de dolari.
- Chiar că eşti amuzant. - Termină !
Mi-e teamă. Aud tot felul de lucruri urâte.
Se poartă cu mine de parcă aş fi un gunoi.
O să fiu nevoit să fug din oraş ca să scap de el.
Nu e normal, Paulie. Nu mai pot să mă duc nicăieri.
Crezi că eşti singurul ? I-am certat de nenumărate ori, dar nu mă ascultă.
Dacă îi spui tu, o să înceteze. O să fiu găsit mort într-o zi.
Mă vor găsi într-o maşină, pe câmp.
ÎI ştii pe Tommy dintotdeauna. Nenorocitul e un criminal de meserie.
Când plec de acasă dimineaţa, mă uit în urmă până ajung Ia maşină.
Nu pot trăi aşa. Nu sunt Iaş. Lucrez cu tine de când mă ştiu.
Îmi spui ce trebuie să fac şi eu mă conformez.
Ce pot să fac ? Dacă puteam să fac ceva, crezi că nu aş fi făcut ?
Ştii bine că te-aş ajuta cu plăcere.
- Sonny, spune-i ce am vorbit. - Crezi că pot să-i spun ?
Paulie, ai putea să-mi fii partener. Îţi dau o parte din restaurant.
Ce vrei să spui ? O parte din restaurant ?
Da. E un restaurant de lux. Ai fost aici de un milion de ori.
Dacă Tommy pune mâna pe restaurant,
e ca şi cum ai pune o pălărie de mătase pe capul unui porc.
Nu vreau să-I vorbesc de rău, Henry, dar e adevărat. Ştiu că ţi-e prieten.
- Te implor să mă ajuţi. - Ce pot să fac ? Ce vrei de la mine ?
Nu înţeleg. Habar n-am cum se conduce un restaurant.
Nu ştiu decât să comand mâncare. Habar n-am să conduc un restaurant.
Nu îl conduci tu, doar vii pe aici. Bucătarul e foarte bun.
Spectacolele sunt reuşite. Avem prostituate cu nemiluita...
Vreau să te ajut. Ce vrei de Ia mine ? Tommy e sãmânţă proastă.
- Ce să fac ? Să-I împuşc ? - Nu e o idee rea.
Iartă-mă că am spus asta. Voiam să spun că mă sperie.
Am nevoie de ajutor. Ajută-mă, te rog !
- Tu ştii să conduci un restaurant ? - Ştie.
Sta în restaurant 24 de ore pe zi. Lumea o să-I confunde cu un scaun.
- Aşa de des vine aici. - Vrei să-ţi fiu partener ?
Da. Ce naiba crezi că-ţi spun ? Te rog, Paulie !
- Nu e corect. - Nu înţelegi. Restaurantul e...
Bine. Conduci tu restaurantul. O să încerc să te ajut.
Domnul să te binecuvânteze ! Mereu ai fost corect cu mine.
Paulie devenise partenerul lui. Dacă avea vreo problemă, se ducea Ia el.
O factură nu era în ordine, se ducea la Paulie.
Avea probleme cu poliţia, cu Iivrările, cu Tommy, îl suna.
Însă trebuia sã-i dea partea lui Paulie în fiecare săptămână.
Afacerile au mers prost ? Plăteşti ! A fost un incendiu ? Plăteşti !
Restaurantul a fost lovit de trăsnet ? Plăteşti !
- Pot să iau un televizor ? - Te rog ! Te-ai cocoşat cărându-Ie.
Paulie face orice. Putea trece facturi în contul restaurantului.
De ce nu ? Nimeni nu plătea nimic.
Marfa venea pe uşa din faţă şi o vindeam în spate, la preţ redus.
Luam o Iadă de băutură cu 200 de dolari şi o vindeam cu o sută.
Nu conta, atâta timp cât făceam bani.
Când nu mai rămânea nimic
şi nu mai puteam împrumuta bani de la bancă pentru băutură,
distrugeam restaurantul.
Îi dădeam foc.
Parcă ai împodobi bradul de Crăciun ! Habar n-ai ce faci !
- E din Five Towns. - Cine ?
Diane, evreica despre care ţi-am povestit înăuntru.
Încerc să mă culc cu ea de o lună. Numai că nu vrea să ieşim singuri.
- Nu. - Ce "nu" ?
Nu ţi-am cerut nimic. Aşteaptă să auzi ce am de spus.
- Spune ! - Bine.
Nu vrea să iasă singură cu un italian.
Are prejudecăţi împotriva italienilor. Îţi vine să crezi ?
În zilele noastre ? Lumea asta se duce de râpă !
Nu pot să cred. O evreică are prejudecăţi împotriva italienilor.
Nu vrea să iasă cu mine, decât dacă vine şi prietena ei.
Mă gândeam să vii şi tu, ca partener pentru prietena ei.
- Vezi ? Eram sigur! - De ce ? Ce nu-ţi convine ?
- Când ? - Mâine seară.
- Nu pot. Mă întâlnesc cu Tuddy. - Vii devreme şi pleci Ia întâlnire.
De ce mă bagi mereu în belea ?
Nu-mi vorbi aşa ! Ce îţi cer, Henry ? Îţi cer să-mi faci un serviciu.
Eu îţi fac mereu servicii. Vreau să mă culc cu tipa asta. Mă ajuţi ?
Nu te înţeleg ! E frumoasă !
Familia ei locuieşte în Five Towns. Evreicele sunt pline de bani.
Poate că familia ei e proprietara întregii străzi. Ai avea de câştigat.
La dracu' ! Tu cu evreica ta ! Numai despre asta vorbeşti.
Trebuia să mă întâlnesc cu Tuddy la ora 23 şi să-I ajut şi pe Tommy.
- Te-ai săturat, iubito ? - Da. A fost delicios.
- Nu vreau să mă îngraş. - Am eu grijă de silueta ta.
Abia aşteptam să plec.
Eu comandam desertul când ei mâncau felul întâi.
Când au ajuns la cafea, am cerut nota de plată. Aveam alte treburi.
Bea nişte cafea. O să te trezească.
- Joe, adu nota de plată, te rog ! - Ce faci ?
- Trebuie să plec. - Unde, Henry ? Abia am venit.
- Am o întâlnire. Trebuie să plec. - Uitasem. Aşteaptă câteva minute.
Plecăm împreună, ca să nu ieşim pe rând, ca nişte idioţi.
Nu puteam să-I Sufăr. Mi se părea antipatic. S-a foit tot timpul.
Nu te supăra, dar mă enervează.
E Iichior de anason. Îţi place ?
Poate vrei un pahar de Manischewitz, dar nu pot comanda aşa ceva.
Gata ?
Henry, Iinişteşte-te ! Abia am ajuns aici. Ce faci ?
Era încă devreme când m-a băgat în maşină şi m-a dus acasă.
Era ridicol.
Diane şi Tommy ne-au pus să promitem
că ne vom întâlni din nou vineri seara.
Am acceptat. Bineînţeles că vineri seara Henry nu a venit la întâlnire.
Îmi pare rău. Nu ştiu unde e. Îi plăcuseşi.
Numai despre ea vorbea tot timpul.
Eram un trio, în loc să fim două perechi.
Sper că nu s-a întâmplat ceva grav. De asta mi-e teamă.
L-am rugat pe Tommy să mergem să-I căutăm.
- Tommy, ce dracu'... - Ce tupeu ai să nu vii !
Nimeni nu se poartă aşa cu mine. Cine te crezi ? Frankie Valli ?
Calmează-te ! Am uitat. Credeam că e săptămâna viitoare.
Era vinerea asta. Ai acceptat. Eşti un mincinos !
Să stăm de vorbă. Linişteşte-te !
Crezi că mai am chef de vorbă după ceea ce mi-ai făcut ?
- Nu vreau să discutăm ! - Stai puţin !
Credeam că tu nu vrei să vii Ia întâlnire.
Păreai plictisită. Nu ai scos o vorbă. La ce puteam să mă aştept ?
- Dă-mi voie să mă revanşez. - O să mă mai gândesc.
Ţin minte că ţipa în gura mare pe stradă, dar arăta bine.
O să mă gândesc. O să te coste scump, Hill.
Avea ochi frumoşi, ca ai lui Liz Taylor. Cel puţin, aşa mi se părea.
- Bună, Henry. - Eşti gata ?
- Da. - Să mergem !
' Stai puţin ! - Ce e ?
Trebuie să acoperi cruciuliţa. Dacă o vede mama...
- Karen ! - Mamă !
Fă cunoştinţă cu prietenul meu, Henry Hill.
- Îmi pare bine. - Încântat de cunoştinţă.
Fiica mea zice că eşti pe jumătate evreu.
Jumătatea mai bună.
- Mulţumesc. - Pe curând ! Mulţumesc.
- Ce faci ? Îţi Iaşi maşina aici ? - Are el grijă de maşină.
Dacă o las în parcare, va trebui să aştept să mi-o aducă.
E mai bine să intrăm pe aici. Nu mai trebuie să stăm Ia rând.
- Ce mai faci ? - Bine. Dar tu ?
- Ce mai faci, Gino ? - Salut, Henry ! Ce mai faci ?
De câte ori vin aici, vă găsesc şi pe voi doi. Nu aveţi de lucru ?
- Ce mai faci ? - Henry, mă bucur să te văd.
- Şi eu. - Bună.
- Anthony, chiar în faţă. - Excelent ! Mulţumesc.
Henry, dacă ai nevoie de ceva, anunţă-mă !
Ştiu că aşteptaţi o masă. Mă ocup imediat de voi. Beţi ceva !
Îţi mulţumesc, Tony.
- Ce mai faceţi ? - Mă bucur să te văd.
- Henry, ce mai faci ? - Bine. Dar tu ?
- Le-ai dat câte 20 de dolari. - E în ordine.
- Henry, din partea dlui Tony. - Unde e ?
- Acolo. - Mulţumesc, Tony.
- Cu ce te ocupi ? - Poftim ?
- Cu ce te ocupi ? - Lucrez în construcţii.
- După mâini, nu prea s-ar spune. - Sunt reprezentant sindical.
Doamnelor şi domnilor, Copacabana vi-I prezintă pe regele comediei,
Henny Youngman !
Ce mai faceţi ? Mă bucur să fiu aici.
Luaţi-o pe nevastă-mea... de exemplu.
O duc peste tot, dar mereu găseşte drumul spre casă.
Am întrebat-o: "Unde vrei să mergem de ziua ta ?"
Îmi zice: "Undeva unde nu am mai fost niciodată."
"Du-te în bucătărie", i-am zis.
Dr. Welisler e aici. E un doctor bun. I-a dat unuia şase luni de trăit.
Tipul nu a putut să-i plătească onorariul. I-a mai dat şase luni.
Mă simt bine printre voi.
"Air France" a fost un succes.
Am luat 420 OOO de dolari fără să scoatem pistoalele.
Am făcut ceea ce trebuia. I-am plătit tribut lui Paulie.
40... 45... 50... 60 de mii...
O să fie o vară frumoasă.
Sunt mândru de tine. Sunt o grămadă de bani pentru un puşti ca tine.
Dacă te întreabă cineva de unde îi ai, i-ai câştigat Ia zaruri, în Vegas.
Nota de plată.
Nu. Aici trebuie să semnezi.
Să-i dau bacşiş ?
- Bună, Karen. - Bună.
- Ce mai faci ? - Bine, Bruce. Dar tu ?
Bine.
Henry, el e Bruce. Bruce, el e Henry.
Încântat de cunoştinţă.
Pe curând !
- ÎI cunoşti ? - Da. E vecinul meu.
Într-o seară, Bobbie Vinton ne-a trimis şampanie. Era extraordinară.
Nu mi s-a părut ciudat că un tânăr de 21 de ani are atâtea relaţii.
Era foarte interesant şi drăguţ.
M-a prezentat tuturor. Toţi se purtau frumos cu el.
EI ştia cum să se poarte.
Nu cumpăraţi peruci care vă cad de pe cap exact când nu trebuie.
Perucile lui Morrie nu cad niciodată. Nici măcar în apă.
Nu uitaţi, perucile lui Morrie rezistă şi Ia uragane.
Nu vă gândiţi la bani. Perucile lui Morrie sunt accesibile tuturor.
Sunaţi acum !
Veniţi pentru probă. Nu cumpăraţi peruci care cad când nu trebuie.
Sunaţi la magazinul de peruci al lui Morrie.
Morrie, te aşteaptă Jimmy. Nu ţi-ai plătit datoria...
Henry, eşti băiat bun. Ne-am purtat frumos unul cu celălalt.
Dar nu mi se pare rezonabil. Jimmy e lipsit de scrupule.
Pune 8 cu 5 pe Cleveland. Niciodată nu am plătit dobânzi atât de mari.
De ce tocmai mie ? Mă crede idiot ?
ÎI cunoşti pe Jimmy. Ai împrumutat de Ia el. Înapoiază-i banii !
Nu am fost de acord cu o dobândă cu 3% mai mare. Mă crede nebun ?
Vrei să te cerţi cu Jimmy Conway ? Dă-i banii şi am plecat de aici.
Poate să se ducă dracului !
L-am dus eu de nas vreodată ?
Puteam să-I dau pe mâna poliţiei şi nu-i mai plăteam un sfanţ !
Morrie, nu suna Ia poliţie. încetează !
Ai avut bani pentru reclamă. Pentru mine nu mai ai bani ?
Jimmy, o să-ţi dea banii.
Te omor ! O să scot banii de la tine, secătură ! Dă-mi banii !
- Scuză-mă, dragă. - O să-ţi dea banii.
Morrie Ia telefon. Cine e ? E aici.
- Jimmy, îmi pare rău. - Să-ţi pară !
Să nu-mi mai faci aşa ceva. Dă-mi banii, ai auzit?
A trebuit să bat drumul până aici ! Dă-mi banii !
Ţi-i dau. O să ţi-i primeşti.
Karen, vorbeşte mai rar.
Unde ? Rămâi acolo. Să nu te mişti !
- Ce s-a întâmplat ? - Era Karen.
- Să-mi dai banii azi ! - Bine.
Îţi Promit, Jimmy !
Ce s-a întâmplat ? Eşti teafără ?
- Da. - Cine te-a atacat ? Ce ţi-a făcut ?
Vecinul meu, care locuieşte vizavi şi pe care îl cunosc de o viaţă.
- Ce ţi-a făcut ? - A început să mă pipăie.
Mă trăgea spre el. I-am spus să înceteze, dar nu a vrut.
L-am lovit şi s-a înfuriat rău.
M-a scos din maşină.
- Eşti sigură că nu ai păţit nimic ? - Da.
Du-te în casă şi calmează-te. Spală-te !
Ce vrei, dobitocule ?
- Eşti nebun ? - Ce faci ?
Îţi jur pe mama că te omor dacă o mai atingi vreodată !
Nu trage ţ
Poftim ! Ascunde pistolul. Te simţi bine ?
Da.
Ştiu că unele femei, cum ar fi prietenele mele apropiate,
ar fi plecat dacã prietenul lor Ie-ar fi dat un pistol sã-I ascundă.
Dar eu, nu. Trebuie să recunosc că mie îmi plăcea.
- Iată ce vom face... - Mama vrea o sticlă de Brioschi.
De ce nu poţi să fii ca Henry ? Şi-a găsit o fată frumoasă, se însoară.
În curând, va avea o familie. Tu încă mai alergi după fuste.
Parcă ar fi avut două familii.
Prima oară când m-a prezentat tuturor, a fost o nebunie.
Paulie şi fraţii lui aveau mulţi fii şi nepoţi.
Aproape pe toţi îi chema Peter sau Paul.
Era de necrezut.
Ţi-I prezint pe Paulie jr, nepotul meu. Iar el e Petey.
Cred că erau peste 20 de Peter şi Paul la nuntă.
Şi toţi erau căsătoriţi cu fete care se chemau Marie.
Iar fetele lor se chemau tot Marie.
EI este Pete. Adică Paulie. Îi încurc şi eu.
Când s-au terminat prezentările, mă simţeam ameţitã.
- Paulie, nu era nevoie... - Îţi doresc o viaţă fericită.
Bun venit în familie, draga mea. Vii duminică Ia masă ?
Ce frumoasă e ! Îmi vine să plâng.
Karen, o mică atenţie ca să vă ajute Ia început de drum.
- Geanta ! - Care geantă ?
Geanta în care am pus plicurile cu bani.
- Nu-ţi face griji. Nu o fură nimeni. - Bine.
- Nu a sunat? - E cu prietenii lui.
- Cum poate să nu dea un telefon ? - E adult.
- Nu trebuie să sune mereu. - Atunci, de ce nu cumpără o casă ?
Nu începe ! Tu ai vrut să locuim aici.
Locuiţi aici de o lună. Ştiu că, uneori, nu vine acasă toată noaptea.
- Ce fel de oameni sunt ăştia ? - Ce vrei să fac ?
Ce să faci ? Nu e evreu. Ştiai cum trăiesc, ce fel de oameni sunt?
Tatăl tău nu a lipsit noaptea de acasă fără să sune.
Tata nu a lipsit de acasă niciodată ! Nu-I amesteca şi pe el !
- Habar n-ai ce simt eu ! - Ce simţi acum ?
- Nu ştii unde şi cu cine e. - E cu prietenii lui. Tată !
Lasă-I în pace ! A suferit destul.
Nu a mai avut o digestie bună de şase săptămâni.
Unde ai fost ? De ce nu ai sunat?
Ne-am făcut griji. Un om însurat nu lipseşte atât de acasă.
- Mamă, taci ! - Oamenii normali nu se poartă aşa !
Ce e cu tine ? Henry, are dreptate. Nu eşti normal.
Ce e cu tine, Henry ? Ce fel de om eşti ?
Ce soi de oameni sunt ?
Soţii noştri nu aveau program fix de lucru,
dar mi-am dat seama care e deosebirea
când ne-am întâlnit la Mickey.
- De unde eşti, Karen ? - Din Lawrence.
Din Long Island. E frumos. Eu sunt din Miami. Ai fost vreodată acolo ?
- Nu. - E un rai pentru evrei.
- Angie, nu te mai scărpina. - Mi-ar plăcea să-I pocnesc.
- Roşcatul care arată ca un fermier ? - Când intru, mereu mă pipăie.
I-am spus: "Dacă mai pui mâna pe mine, ţi-o tai !"
- vorbeşte serios. - Habar n-are ce norocos e !
- Dacă îi spun lui Vinnie, o păţeşte. - Nu poţi să-i spui. L-ar omorî.
Nu-mi plac secretele, dar Vinnie I-ar omorî şi ar fi închis pe viaţă.
- Tu ai probleme ? Dar Jeannie ? - Ce s-a întâmplat ?
S-a iscat o ceartă Ia un joc de cărţi. Fiul ei a scos pistolul.
Arma s-a descărcat. Un puşti a fost omorât.
Bunica Iui află că e Ia închisoare, face atac de cord şi moare.
Acum, soţul şi fiul lui Jeannie sunt Ia închisoare, iar mama ei, Ia capelă.
- Fii serioasă ! - Jeannie s-a apucat de băut.
- Poate că e deprimată. - Scuteşte-mă ! E beţivă.
Dacă i se întâmplă ceva rău cuiva, îl vezi ca un sfânt.
Nu aveau tenul fin şi se fardau prea mult. Nu arătau prea bine.
Păreau trecute. Se îmbrăcau cu haine ieftine.
În general, cu pantaloni şi cu tricoturi.
Nu se trezeşte dimineaţa. Stă tot timpul în cămaşă de noapte.
Femeia asta nu e un înger.
Vorbeau despre copiii lor obraznici,
pe care îi băteau cu coada măturii şi cu cureaua.
Dar copiii tot nu ie ascultau.
Când a venit Henry să mă ia, eram ameţită.
Nu ştiu dacă pot trăi aşa. Ce s-ar întâmpla dacă ai fi închis ?
- Karen ! - Mickey zicea că soţul Iui Jeannie...
Ştii de ce a fost închis ? Fiindcă voia să scape de ea.
Să-ţi spun ceva. Un om ajunge Ia închisoare numai dacă se lasă prins.
Ăştia nu plănuiesc totul. Eu ştiu ce fac. Noi punem totul Ia cale.
Ştii cine sunt cei care sunt închişi ? Hoţii negri. Ştii de ce sunt prinşi ?
Pentru că adorm în maşina cu care trebuie să fugă.
Nu îţi mai face griji, iubito. Vino încoace !
După o vreme, totul a început să mi se pară normal.
Nu mai consideram că încalcă legea.
Henry se ocupa de afaceri şi făcea escrocherii, ca să mai scoată un ban.
AIţi bărbaţi stăteau toată ziua şi se mulţumeau cu ce le pica.
Soţii noştri nu erau chirurgi, ci muncitori.
Ca să scoată un ban în plus, erau nevoiţi să-i înşele pe alţii.
Unde e valiza, gunoiule ? Uşor!
- Nu mişca ! - Las-o mai moale !
- Frankie ! - Urcă în maşină !
Ia-ţi pălăria ! O să asigur eu paza.
Ai văzut ce repede ni i-a dat ?
Să mergem Ia vizuină şi să împărţim prada, borfaşule !
Toţi eram prieteni. Niciodată nu vedeai un străin în mijlocul nostru.
Fiind mereu împreună, mi se părea cu atât mai normal.
- Bună ziua, dnã Hill. Poliţia. - Detectivii Deacy şi Silvestri.
- Avem mandat de percheziţie. - Vă rog să-I citiţi şi să-I semnaţi.
- Oriunde ? - Da.
Va dura puţin. Trebuie să verificăm totul.
- Vreţi cafea ? - Nu, mulţumim.
- Să fiţi atenţi ! - Ne ducem să ne facem treaba.
Mereu ne deranjau, mereu voiau să-I întrebe ceva pe Henry.
Veneau cu citaţii şi cu mandate şi mă puneau să Ie semnez.
De obicei, voiau bani, ca să închidă ochii dacă găseau ceva.
Mereu îi întrebam dacă vor cafea.
Unele soţii, ca Mickey Conway, le vorbeau urât şi scuipau pe podea.
Pe propria-i podea. Nu puteam să înţeleg asta.
Era mai bine să fii amabilă şi să-ţi suni avocatul.
Fãceam totul împreună şi eram mereu în aceeaşi companie.
La aniversări, ia botezuri. Nu ne vizitam decât între noi.
Femeile jucau cărţi.
Când se năştea un copil, Mickey şi Jimmy erau primii Ia spital.
În Vacanţe, mergeam împreună, fără străini.
Începuse să mi se pară normal.
Eram chiar mândră că am un soţ gata să-şi rişte viaţa ca să facă bani.
Vine mama să stea cu copiii mâine seară.
- Nu pot, Karen. - De ce ?
Pur şi simplu, nu pot. Sunt ocupat.
Numai mâine seară poate să stea cu ei. Te rog !
Karen, nu pot. Ce vrei să fac ?
- Trebuie să plec. - Stai puţin !
- Ce e ? - Îmi dai bani pentru cumpărături ?
De cât ai nevoie ?
- Cât ? - Atât.
- Poftim ! - Atât.
Sărută-mă !
Poftim ! Ne vedem mai târziu.
Bine !
- Batts, bine ai venit acasă ! - Vito, arăţi extraordinar !
Cum o mai duci ?
- Bună, iubito. Ce mai faci ? - Bună, Billy. Sunt bine.
Luaţi loc ! Beţi ceva ? Dă de băut Ia toată lumea.
- Dă-le şi irlandezilor de băut. - Nu e decât un irlandez aici.
- Sărbătorim ceva. Noroc ! - Bine ai revenit printre noi !
- Mă bucur că m-am întors acasă. - Bun venit !
EI e prietenul meu Jimmy. EI e Henry, proprietarul barului.
- Încântată de cunoştinţă. - Ea e Lisa.
Tommy, Ia patru ace, mai matur şi în căutare de distracţii. Ia te uită !
La dracu' ! Am uitat că Sărbătoriţi întoarcerea Iui gură-spartă.
- Tommy, vino încoace ! - Mă duc să-I salut.
- Ce mai faci, Billy ? - Nu te-am mai văzut de şase ani.
- Ce mai faci, Billy ? - Sfinte Sisoe !
- Arăţi bine. Cum te simţi? - Îmi strici costumul !
"Îmi strici costumul !" Ticălosule ! Te ştiu de o viaţă.
- Nu te mai da mare ! - Nu mă scoate din pepeni, Billy.
Tommy, ca să te scot din pepeni ţi-aş spune să-ţi iei cutia de Iustragiu.
Puştiul ăsta era nemaipomenit. l se spunea Tommy Lustragiul.
Îţi Iustruia pantofii de-ţi făceai mustaţa în ei.
Era cel mai bun. Şi scotea bani buni cu asta.
- Noroc, Tommy ! - Nu mai Iustruiesc pantofi, Billy.
- Poftim ? - Nu mai Iustruiesc pantofi.
Poate că nu ai auzit. Ai fost plecat multă vreme.
- Nu mai Iustruiesc pantofi. - Calmează-te !
Ce te-a apucat ? Vreau doar să te necăjesc puţin.
- Glumeam. - Nu mi s-a părut. E lume aici.
Tommy, glumeam. Sărbătorim întoarcerea mea acasă.
Nu te-am mai văzut de mult, te necăjeam puţin şi-ţi sare ţandăra.
- Scuză-mă ! Nu am vrut să te jignesc. - Aşa e. Îmi cer scuze. E în ordine.
Acum du-te şi ia-ţi cutia de Iustragiu !
Jigodie ! Lepădătură !
Haide ! Lăsaţi-I să vină !
Nenorocitule ! Henry, a plătit bani grei să ajungă unde e. Prefăcutul !
Calmează-te ! Nu te enerva.
Nenorocitule ! Ţineţi-I aici pe ticălos !
- Te simţi puternic ? - E beat. Nu voia să te jignească.
Nu voia să mă jignească ? Eşti nebun ? învăţaţi-I să se poarte.
- Jimmy, aşa este drept ! - E în ordine.
Ne îmbrăţişăm şi, după două minute, se poartă ca un nebun.
L-ai insultat şi tu. Ai întrecut puţin măsura.
- Nu I-am insultat. - Ba da.
Nu am insultat pe nimeni. Dă-ne de băut !
Să mai luăm un rând din partea casei.
- Fac eu cinste. - Nu.
Nu, Billy. Bem din partea casei.
ÎI bat măr. Am bătut pe mulţi Ia pârnaie.
Îmi strică petrecerea.
S-au schimbat vremurile. Ai fost închis şase ani.
Mi-am ispăşit pedeapsa. Am venit acasă şi vreau ce mi se cuvine.
Am guri de hrănit. Înţelegi ?
Închide uşa !
Lasă-mă să-I împuşc în gura aia mare !
- Mi-am stricat pantofii. - Oamenii lui îl vor căuta.
Nu-i a bună. Ce facem cu el ? Nu-I putem arunca în stradă.
Nu-ţi face griji. Ştiu un loc unde nu-I vor găsi niciodată.
- Mai adu câteva feţe de masă. - Să nu-ţi pătăm podeaua cu sânge.
Henry, deschide portbagajul !
O să iau o Iopatã de Ia mama.
- Are o Iopată pe aici, pe undeva. - Unde ?
Faceţi linişte ! Nu vreau s-o trezim.
- Iată cine a venit ! - Mamă, de ce nu dormi?
- Ce s-a întâmplat ? - Nimic.
Am lovit ceva pe şosea. O să-ţi povestească Jimmy.
Jim, nu te-am mai văzut de mult. Ce a pãţit ? Nu-mi place să-I văd aşa.
- Spuneţi-mi ce s-a întâmplat. - De ce nu dormi Ia ora asta ?
- Aţi venit toţi trei şi credeam că... - Ştii cât e ceasul ?
Mă bucur să-I văd. Intraţi şi faceţi-vă comozi.
- Vă pregătesc ceva de mâncare. - Nu. Du-te Ia culcare !
Nu pot să dorm cât timp e acasă. Nu I-am mai văzut de mult. Intraţi !
- Plăcinta e bună, dar prea săţioasă. - Spune-mi pe unde ai mai fost.
- Nici măcar nu m-ai sunat. - Mamă, am lucrat noaptea.
Şi?
În noaptea asta, am plecat la plimbare şi am lovit o căprioară.
De aceea suntem murdari de sânge.
Ţi-a spus Jimmy înainte să mă duc să mă schimb. Am nevoie de cuţitul ăsta.
- Pot să-I iau ? - Da. Dar să mi-I aduci înapoi.
Bietul animal ! L-am lovit şi laba lui... Cum se cheamă ?
Copită.
Şi-a prins copita în masca din faţă. Trebuie să i-o tai.
Fac un păcat dacă o las acolo. Îţi aduc cuţitul după ce tai copita.
- E delicioasă. - Mulţumesc.
- Găseşte-ţi şi tu o fată frumoasă. - Am o fată frumoasă în fiecare seară.
Dar găseşte-ţi una cu care să te aşezi Ia casa ta.
Fac asta în fiecare seară, iar dimineaţa sunt liber.
Te iubesc. Aş vrea să stau cu tine.
De ce nu te aşezi Ia casa ta ?
Ce mai face prietenul tău Henry ? Ce ai păţit ? Nu prea vorbeşti.
- Vorbeşte şi tu. De ce taci ? - Mănâncă puţin, vorbeşte puţin...
- Prefer să ascult. - Ai păţit ceva ?
Îmi aminteşti de copilărie. Prietenii apropiaţi îşi făceau vizite.
Era unul care nu vorbea niciodată. Nu scotea o vorbă toată noaptea.
Cineva I-a întrebat: "Ce-ai păţit, prietene ? Nu ai nimic de spus ?"
Zice: "Ce să spun ? Că mă înşală nevastă-mea ?"
Ea îi zice: "Taci ! Vorbeşti întruna !"
- În italiană, sună mai bine. - Cornuto contento.
- Ce înseamnă ? - Că se mulţumeşte să fie un idiot.
Nu-i pasă cine ştie. EI e mulţumit.
- V-a spus Tommy de tabloul meu ? - Nu.
- Priviţi ! - E frumos.
Ăsta-mi place. Un câine merge într-o direcţie, celălalt, în direcţia opusă.
Unul merge spre est, celălalt spre vest. Ce contează ?
Bătrânul zice: "Ce vreţi de Ia mine ?" E cărunt.
- Ce frumos ! Câinele seamănă cu el. - Seamănă cu cineva cunoscut.
Fără barbă. EI e !
Cei mai mulţi acceptau crimele.
Era singura cale de a-i face pe toţi să asculte. Nu ascultai, erai omorât.
Toţi ştiau regula. Uneori, chiar dacã ascultai, tot erai omorât.
Execuţiile deveniserã un obicei pentru unii.
Începeau să se certe şi, până sã-ţi dai seama, unul era omorât.
Se împuşcau între ei tot timpul. Era normal să împuşti pe cineva.
Billy Batts era o problemă serioasă, foarte delicată.
Tommy omorâse un mafiot.
Batts făcea parte din familia Gambino şi avea imunitate.
Trebuia să ai un motiv întemeiat ca să omori un mafiot.
Trebuia să ţi se acorde permisiunea. Altfel, tu erai omorât.
Sâmbătă seara ieşeam cu soţiile, iar vineri seara, cu prietenele.
Săptămâna trecută, I-am văzut pe Sammy Davis jr. Ce artist bun e !
Face imitaţii. Imită atât de bine !
E incredibil. O fată albă se poate îndrăgosti uşor de el.
- Poftim ? - Nu eu.
Dar unele fete, da. Ca suedeza aceea.
- Eşti de acord cu astfel de relaţii ? - Las-o mai moale !
Vreau să fiu sigur că nu îl sărut pe Nat King Cole. Înţelegi ?
Nu mă refeream Ia mine, ci Ia alte fete. Are personalitate.
Personalitate ! Îi place personalitatea.
E talentat. Înţeleg ce vrei să spui, dar fii atentă cum spui.
Poţi fi înţeleasă greşit.
Am spus că e talentat. E incredibil.
Să nu mai discutăm. Am înţeles ce ai vrut să spui. E foarte talentat.
Bună, Paulie. Ce mai faci ?
Ce ai auzit despre întâmplarea aia ?
- Despre cea din Brooklyn ? - Nu. Despre tipul din centru.
- Care locuieşte lângă Christie ? - Nu.
Cel care a dispărut Ia o stradă de Christie. Cel care a făcut pârnaie.
- Ştii la cine mă refer ? - Da.
ÎI chema Batts. Oamenii lui îl caută peste tot. Mai bine I-ar lăsa unde e.
Nimeni nu ştie ce s-a întâmplat cu el.
A venit Ia restaurant într-o seară, apoi a dispărut.
Vezi dacă poţi să afli ceva. Mă toacă Ia cap cu idiotul ăsta.
Bine.
Să mâncăm !
Henry !
Avem o problemă. Ştii treaba aia de care ne-am ocupat în nord ?
- Am vorbit cu Paulie despre asta. - Trebuie să-I scoatem de acolo.
Trebuie să-I dezgropăm. Au vândut terenul şi vor să construiască case.
- Jimmy, au trecut şase luni. - Nu contează.
Henry, grăbeşte-te ! Mama pregăteşte ardei copţi cu cârnaţi.
- Henry, am găsit un braţ. - Ce poantă bună !
- Am găsit un picior. - Şi o aripioară.
Preferi copanul sau aripioara ? Sau îţi plac doar inima şi plămânii ?
Ce urât pute !
Haide, fetelor !
- Henry, ce s-a întâmplat cu maşina ? - Plecaţi ! Am lovit un sconcs.
Ce urât miroase, Henry !
I-am luat lui Janice un apartament lângă "The Suite".
Acum puteam să-mi petrec la ea câteva nopţi pe săptămână.
Karen stătea acasă cu copiii şi nu mă întreba niciodată nimic.
- Mobila e "Maurice Valencia". - Seamănă cu mobila "Roma".
E toată din mătase, adusă din Thailanda.
Veniţi să vă arăt dormitorul.
- Tommy, ţine-I tu, te rog ! - Sigur. O să mănânc câinele diseară.
- Vă place bolul ăsta de cristal ? - E foarte frumos.
Aici ne petrecem aproape tot timpul.
Îmi place aranjamentul floral.
Mă simţeam bine cu Janice. Devenise neglijentă la serviciu
şi a trebuit să lămuresc lucrurile cu şeful ei.
Janice poate să facă ce vrea. Ai înţeles ?
Poţi să te duci Ia cine vrei.
Dacă îmi mai închizi telefonul, o să ai de-a face cu mine !
- Las-o în pace ! - Eşti un animal !
Spider, adu-mi un Cutty cu apă !
- Voi aţi mâncat ? - Mor de foame.
- Îmi convin cărţile. - Îţi convin ?
M-am bâlbâit cumva ?Îmi convin cărţile.
Sunt cumva un miraj ? Ţi-am spus să-mi aduci ceva de băut.
- Voiai ceva de băut ? - Ţi-am zis să-mi aduci ceva de băut.
Am crezut că ai spus: "Nu vreau nimic, Spider."
Nu. Drept cine mă iei ? Un terchea-berchea ?
Nu. Mi s-a părut că cineva a spus: "Spider !" Credeam că e Henry.
Spider, eşti un nenorocit bâlbâit.
- Ai spus: "Nu vreau nimic, Spider." - Tu ai ceva. Ai probleme serioase.
- Ai spus: "Nu vreau nimic, Spider." - Eu n-am nimic, tu ai, idiotule !
Mi s-a părut că ai spus...
"Mi s-a părut" ! Ai avut ceva cu mine toată noaptea.
- Dacă vrei ceva de băut, îţi aduc. - Adu-mi ! Mişcă, idiotule !
Te mişti ca Stepin Fetchit !
Pentru ceilalţi alergi. Aleargă şi pentru mine, tâmpitule ! Dansează !
Adu-mi băutura în paşi de dans. Cum se cheamă filmul ăla cu Bogart ?
- Care film ? - În care era cowboy.
- "The Oklahoma Kid". -"Shane"?
"The Oklahoma Kid" ! Eu sunt "Oklahoma Kid". Secătură !
Dansează, nenorocitule !
Dansează, idiotule ! Acum se mişcă bine.
- Henry, ce s-a întâmplat ? - L-ai împuşcat în picior, Tommy.
N-are nimic. L-am nimerit în picior. Ce mare scofală ?
- Vito, adu un prosop ! - Ce partidă reuşită !
Du-I Ia Ben Casey. Mergi !
Să se târască până acolo aşa cum se târăşte după băuturi.
Du-I Ia doctorul de pe strada asta.
- Mi-ai zdrobit osul. - Nu mă enerva !
Nu face din ţânţar armăsar, Spider! Idiotule !
Vrei să mă simt vinovat pentru ce am făcut. A fost un accident.
- Am o mână bună. - E un idiot. Joc şi eu !
Opt sute ?
Nu ai mai venit acasă de două săptămâni. Nu pleci în seara asta.
- Karen, termină ! Tot o să plec. - Fără cheile maşinii, nu poţi.
- Eşti nebună ? Ce e cu tine ? - Sunt nebună ! Se întâmplă ceva.
- Încetează ! - Nu !
Mă uit în ochii tăi şi îmi dau seama că minţi.
- Pleacă ! - Taci !
- Dispari din viaţa mea ! - Ai luat-o razna, Karen. Baţi câmpii.
- Eşti un nemernic ! - Ai probleme.
Du-te Ia târfele tale ! Doar de atât eşti în stare.
Dispari din viaţa mea ! Nu te mai suport !
La revedere, Jimmy !
Spider, de ce te grábeşti aşa ? Ce grozav e !
- Poftim ! - Mulţumesc, Spider.
Spider, bandajul de Ia picior e mai mare decât capul tău.
În curând, o să-I vedem cu un cadru pentru invalizi.
Chiar şi aşa, tot mai poţi să dansezi.
Arată-ne câţiva paşi de dans, Spider. Prefăcutule !
Recunoaşte ! Vrei să te Compătimim, nu-i aşa ?
Du-te dracului, Tommy !
Nu cred că am auzit bine. Nu-mi vine să cred. Spider, poftim ! Bravo !
Am tot respectul pentru băiatul ăsta. Are mult curaj.
Bravo ţie ! Nu lăsa pe nimeni să-şi bată joc de tine.
Vă vine să credeţi ? ÎI împuşcă în picior, iar el îl trimite Ia dracu' !
Tommy, îi permiţi neobrăzatului ăstuia să-ţi vorbească aşa ?
Ce e cu tine ? Ce se va alege de lumea asta ?
Asta se va alege de lumea asta. Îţi place ? E bine ?
Ce dracu' e cu tine ? Te-ai prostit ?
Tommy, glumeam. Ce naiba faci ? Eşti nebun ?
De unde să ştiu că glumeai ? M-ai scos din sărite !
Glumeam şi tu I-ai împuşcat?
E mort.
- Am tras bine ! Ce vrei de Ia mine ? - Cum puteai să ratezi de aproape ?
- Te deranjează, Anthony ? - Nu.
Era informator, ca toată familia Iui. Nu putea să fie altceva.
Idiotule ! Nu-mi vine să cred. Să sapi singur groapa !
Eu nu am var. Descurcă-te singur.
Cui îi pasă ? O să sap groapa. Nu e prima groapă pe care o sap.
Am mai săpat gropi. O să mai sap una.
Unde sunt Iopeţile ?
Sunt Karen Hill. Vreau să vorbesc cu tine.
Nu închide !
Vreau să discut cu tine. Lasă-I în pace pe soţul meu, ai auzit ?
Deschide uşa !
Răspunde ! O să Ie spun celor care intră în bloc că Rossi e o târfă !
Sunteţi administratorul ?
Voiam să vă spun că, în apartamentul 2R, locuieşte o târfă.
O cheamă Janice Rossi. M-aţi auzit?
E soţul meu ! Găseşte-ţi alt bărbat !
Trezeşte-te, Henry !
Ce faci ?
- Karen, ai înnebunit ? - Da.
Sunt îndeajuns de nebună ca să vă omor pe amândoi.
Karen, calmează-te !
O iubeşti ?
Pe tine te iubesc. Ştii asta.
Nu mă iubeşti.
Karen, ai grijă. Nu trage, iubito !
Dar nu am putut să trag. Cum aş fi putut ?
Nu puteam nici măcar să-I părăsesc.
Oricât de mult aş fi suferit, încă mă mai simţeam atrasă de el.
De ce să-I las alteia ? De ce să câştige ea ?
Karen, lasă pistolul !
Ştii că te iubesc.
Tu eşti tot ce mi-am dorit.
Lasă pistolul, te rog.
Te rog, iubito !
Ai înnebunit, Karen ?
Trebuie să-mi păzesc pielea ca să nu fiu omorât pe stradă !
Vin acasă şi tu mă ameninţi cu pistolul ?
Ar trebui să te omor ! Cum te simţi ?
Cum te simţi, Karen ?
Iartă-mă !
Ce mai faceţi ?
Bună, Jimmy! Ce mai faci ?
- Arăţi bine. - Mulţumesc. Mă bucur să te văd.
- Bună, Paulie. - Bună, iubito.
- Ce mai faci ? - Bine.
- Du-te şi adu-mi ţigări ! - Bine.
- Aveţi nevoie de ceva ? - Nu.
- Vreţi să beţi ceva ? - Nu.
Stai jos ţ
Karen a venit Ia mine acasă. E foarte supărată.
Nu e bine. Trebuie să rezolvi problema.
Avem nevoie de linişte. Nu ştim ce e în stare să facă. E isterică.
E turbată. Potoleşte-te ! Ai copii.
Nu zic că trebuie să te întorci Ia ea în clipa asta, dar trebuie să o faci.
Nu ai de ales. Trebuie să salvezi aparenţele.
Amândouă vin Ia mine să se plângă în fiecare zi. Nu se mai poate aşa.
Nu mai suport, Henry.
- Nimeni nu spune să nu faci ce vrei. - Poţi să faci ce vrei.
Dar ştim cu toţii că aşa trebuie să fie.
Trebuie să faci ce se cuvine. Să te întorci Ia familia ta, ai înţeles ?
Trebuie să te duci acasă. Uită-te Ia mine !
Fii isteţ!
- Da. - O să stau de vorbă cu Karen.
O să îndrept eu lucrurile. Ştiu exact ce trebuie să-i spun.
Că o să te întorci Ia ea şi că totul va fi ca Ia începutul căsniciei.
O s-o iau Ia coarda sensibilă. O să fie frumos. Ştiu cum să vorbesc cu ea.
Jimmy şi Tommy trebuie să se ducă Ia Tampa, să ia ceva pentru mine.
- Mai bine te duci tu cu Jimmy. - Mergem împreună.
Distracţie plăcută ! Relaxează-te ! Fă plajă. la-ţi liber câteva zile.
- O să ne distrăm. - Distracţie plăcută !
Când te vei întoarce, o să te duci Ia Karen.
Nu ai de ales. Nu vei divorţa. Nu suntem animale.
Nu vor divorţa. Ea nu-i va acorda divorţul.
- ÎI omoară, dar nu divorţează. - Da.
Ne dai banii?
Nu am banii, vã jur!
- Ne dai banii ? - Dă-ne banii !
Nu pot, vă jur!
Să mergem !
- ÎI dăm pe imbecil Ia Iei. - Nu !
Care Iei ? Eu nu mă apropii de Iei, Jimmy !
- Aruncă-I peste şanţ ! - Bine.
Nu !Vă aduc banii !
Probabil că se aruncă unii pe alţii la Iei,
căci ne-a dat banii imediat.
Restul weekendului I-am petrecut la curse.
Apoi s-a întâmplat ceva incredibil. Când am ajuns acasă, vuiau ziarele.
La început, nu am ştiut de ce am fost arestaţi.
Apoi am aflat că cel pe care I-am bătut
avea o soră dactilografă la FBI.
Cine ar fi crezut ? Dintre toţi oamenii ! Ne-a turnat pe toţi.
Pe Jimmy, pe mine, chiar şi pe fratele ei.
În şase ore, juraţii ne-au declarat vinovaţi.
Judecătorul ne-a dat câte zece ani, de parcă împărţea bomboane.
Sunteţi condamnaţi Ia zece ani într-o închisoare federală.
Acum veţi fi predaţi procuraturii.
Propun un toast. Călătorie plăcută, viaţă uşoară !
Să ieşi repede ! Călătorie plăcută ! Să ne spui dacă ai nevoie de noi.
O să avem grijă de familia ta.
Salută-i pe nenorociţii ăia de gardieni din partea mea !
Fă-Ie zile fripte de câte ori ai ocazia !
Te iubesc. O să te sun când o să am ocazia.
Du-mă Ia închisoare !
La închisoare, cina era întotdeauna un eveniment.
Mâncam spaghete, apoi carne sau peşte.
Paulie pregătea ingredientele. Primise un an pentru sfidarea Curţii.
Avea un sistem foarte bun de tăiere a usturoiului.
ÎI tăia atât de subţire, cu o Iarnă de ras, încât se topea în tigaie.
Era un sistem foarte bun.
Vinnie răspundea de sosul de roşii.
Simţi mirosul ? Am pus trei feluri de carne în chiftele.
- Ce fel de carne ? - Viţel, vită şi porc.
- Bine. Trebuie şi carne de porc. - Asta îi dă aromă.
Mie mi se părea că pune prea multă ceapă, totuşi sosul era bun.
- Vinnie, nu pune prea multă ceapă. - Nu am pus prea multă.
- Doar trei cepe mici. - Câte cutii de sos de roşii pui ?
- Am pus două cutii mari. - Nu e nevoie să pui trei cepe.
Johnny Dio pregătea carnea. Nu aveam grătar, aşa că gătea în tigaie.
Se umplea toată închisoarea de miros, iar gardienii mureau de frică,
dar friptura lui era delicioasă.
- Vinnie, cum vrei friptura ? - În sânge.
Ce aristocrat !
Când te gândeşti la închisoare, îţi vin în minte secvenţe din filme,
cu deţinuţi după gratii.
Dar nu era aşa pentru băieţi ca noi. Nu era chiar aşa de rău.
Numai că îmi era dor de Jimmy. EI îşi ispãşea pedeapsa în Atlanta.
Vinnie, dă-mi două fripturi !
Ceilalţi deţinuţi o duceau greu. Erau închişi laolaltă, ca porcii.
Dar noi eram singuri. Controlam toată închisoarea.
Nici gardienii pe care nu-i mituiam nu-i turnau pe cei pe care îi mituiam.
Oamenii se respectau. Puteai să Iaşi uşa descuiată.
Îmi pare rău că a durat atât. Paznicul slăbănog ne face probleme.
- Trebuie să facem ceva. - M-am ocupat eu de el.
- Bine. Ce ai adus ? - Pâine.
Bine. E proaspătă.
Vinnie, ţi-am adus ardeii şi ceapa. Salam, şuncă, brânză...
- Şi altceva ? - Whisky.
- Bun. - Şi vin roşu.
- Acum putem mânca. - Am şi vin alb.
Dă-mi-I pe cel alb. Excelent !
- Să mâncăm. E gata, Vinnie ! - Imediat!
- Mai e o pâine. - Mâine mâncăm sandvişuri.
- Trebuie să ţii regim, Vinnie. - Fii serios !
Ce cărţi proaste !
Ce faci ?
- M-am săturat să pierd. - Vorbim mai târziu !
Te duci Ia plimbare, în parc ?
Poftim ! Ne întâlnim iar săptămâna viitoare.
- Mai sunt şi alţii ? - Nu.
- Weekend plăcut ! - Mulţumesc, Henry.
Dnă Hill, veniţi încoace !
Staţi aici, fetelor ! Ţineţi-vă de mână !
- Duceţi-vă în faţă ! - Să mergem !
- Ce vrei să spui ? - I-am văzut numele în registru.
- Doamne, Karen ! - Vrei să te viziteze ?
Să scrie ea toată noaptea scrisori pentru eliberarea ta condiţionată.
Unde sunt ? La închisoare. Nu Ie pot interzice oamenilor să mă viziteze.
Să-ţi aducă ea pe ascuns astea în fiecare săptămână !
Să se certe ea cu nenorociţii ăia în fiecare săptămână !
Uite ce faci ! Încetează !
Îmi pare rău. Să-ţi aducă ea pe ascuns porcăriile astea !
- Încetează odată, Karen ! - Să ţi le aducă ea !
Vino încoace !
Nu mă ajută nimeni. Sunt singură. Belle şi Morrie nu au un ban.
I-am cerut prietenului tău Remo banii pe care ţi-i datorează.
Ştii ce mi-a spus ? Să merg cu copiii Ia poliţie, să cer ajutor social.
Karen, o să fie bine.
Pe Paulie nu I-am mai văzut de când a ieşit. Nu am mai văzut pe nimeni.
Trebuie să ne descurcăm singuri.
Aşa se întâmplă când eşti închis. Doar ţi-am spus.
Lasă-i pe ceilalţi. Paulie e eliberat condiţionat şi nu se amestecă.
- Nu mai pot. - Ba poţi, Karen.
Ascultă-mă ! Tu trebuie să-mi aduci drogurile.
Un tip din Pittsburgh mă va ajuta să Ie vând.
Peste o lună, totul va fi bine. Nu vom mai avea nevoie de nimeni.
Mi-e teamă să nu afle Paulie.
Ce ţi-am spus ? EI nu ne va ajuta. Îţi aduce mâncare ?
Trebuie să ne ajutăm unul pe celălalt. Trebuie să fim foarte prudenţi.
- Nu vreau să mai aud de ea. - Niciodată.
Patru ani mai târziu
Tată !
- Ne-a fost dor de tine. - Rămâi acasă ?
Ai văzut desenele noastre ? Eu I-am făcut pe cel cu casa şi cu curcubeul.
Eu am făcut soarele. Dăm spectacol peste două săptămâni. Vii şi tu ?
Îţi place casa ?
- Karen, fă bagajele. Ne mutăm. - Cu ce ?
Nu îţi face griji. Poţi să începi să cauţi altă casă.
Mă duc Ia Pittsburgh mâine dimineaţă. Cei de acolo îmi datorează 15 OOO.
O să ne descurcăm. Afacerile merg bine.
Mâine trebuie să te întâlneşti cu ofiţerul care se ocupă de tine.
Totul o să fie bine. Cine merge Ia unchiul Paulie ?
Eu!
Ce vrei ?
Las-o pe mama ta să mănânce.
Arăţi bine. Ai mâncat mult. Mâncai aşa de bine Ia închisoare ?
- Vreau să încetezi. - La ce te referi ?
Lasă prostiile ! Ştii Ia ce mă refer. Nu vorbeam de ce ai făcut în închisoare.
Ai făcut ce trebuia. Mă refer Ia prezent.
- De ce aş face aşa ceva ? - Nu încerca să mă prosteşti.
Vreau să vorbim despre Jimmy. Trebuie să ai grijă de el.
Aduce bani buni, dar e iresponsabil. Riscă prea mult.
Crezi că eu aş risca aşa cum face el ?
Tommy e şi el băiat bun, dar nu e în toate minţile.
Face pe viteazul. Vrea să arate ce tare e.
- Trebuie să ai grijă de ei. - Îi cunosc. Le cer ajutorul uneori.
Nu vreau să fiu fraierit ca Gribbs.
Are 70 de ani şi o să moară Ia închisoare. Eu nu vreau aşa ceva.
Îi avertizez pe toţi. Oricine ar fi, chiar şi pe fiul meu.
Gribbs a primit 20 de ani pentru că a salutat un tip care vindea droguri.
Eu nu vreau asta. Mie nu mi se va întâmpla, ai înţeles ?
Ai fost eliberat condiţionat pentru că ţi-am găsit de lucru.
Dacă vezi pe cineva făcând trafic de droguri, să-mi spui.
- Da. - Oricine ar fi.
Sigur.
Mi-a luat o săptămână că să vând drogurile de la Pittsburgh.
Dar am scos mulţi bani.
Amestecam drogurile la Sandy. Ea priza mai mult decât amesteca.
Era o afacere foarte profitabilă.
În a doua săptămână, am scos 12 OOO de dolari.
Aveam de plătit un avans pentru casă. Totul mergea strună.
Nu trebuia decât să-i spun lui Sandy că o iubesc, din când în când.
Era perfect.
Cât timp aduceam drogurile de la Pittsburgh,
Paulie nu avea cum să afle.
Afacerea crescuse atât de mult, încât aveam nevoie de ajutor.
Aşa că i-am luat parteneri pe Jimmy şi pe Tommy.
- Frumos ! - E extraordinar !
Dle Conway !
- Ai adus statele de plată ? - Da.
DEPARTAMENTUL DE ELIBERĂRI CONDIŢIONATE
- Patru luni şi jumătate de mizerie. - Ce frumos e !
Eu am aranjat-o.
- Îţi place ? - E foarte frumoasă.
Am făcut canapeaua pe comandă. Aşază-te, Belle !
Am văzut unele pe care nu te puteai aşeza.
Eşti gata ? Fii atentă Ia peretele din pietre.
Electricienii I-au făcut.
Masa e de import. Am primit-o în două bucăţi.
- E frumos, nu ? - Henry, vino încoace !
- Ai vorbit cu Jimmy ? - Da. Analizează problema.
Excelent ! Air France a fost nimic pe lângă asta.
- Morrie, mai încet ! - O să dea lovitura, nu-i aşa ?
Ţi-am spus, verifică totul. Apoi vom vedea ce vom face.
- Nu pot să-ţi promit nimic. - Ştiu. E vorba de milioane.
Mă gândesc de mult Ia jaful ăsta. Mă dau bine pe lângă el de doi ani.
Îmi datorează 20 OOO. O astfel de ocazie îţi apare o dată în viaţă.
Aş putea ieşi Ia pensie. Mi s-ar îndeplini visul.
- Morrie, să bem ceva ! - Bine.
Aceştia erau băieţii pe care i-a adunat Jimmy
pentru cel mai mare jaf din istorie, jefuirea companiei Lufthansa.
Tommy şi Carbone îl luau cu forţa pe paznicul de la intrare,
ca să ne bage înăuntru.
French y şi Joe Buddha se ocupau de muncitori.
Johnny Roastbeef trebuia să-i lege şi sã-i împiedice să dea alarma.
Până şi Stacks Edwards participa.
Obişnuia să cânte Ia chitară în restaurant. Toţi îl iubeau pe Stacks.
EI trebuia să fure un camion, pe care să-I distrugă apoi.
Numai Morrie ne scotea din minţi pe toţi.
Credea că, deoarece a pus la cale lovitura,
trebuie să primească un avans din banii pe care urma să-i furăm.
Nu era rău intenţionat. Aşa era el.
Toţi lucrau pentru mine. Până şi fosta noastră bonă, Lois Byrd.
- Ai călătorit bine ? - Detest Pittsburgh-ul.
- Unde i-ai găsit pe ticăloşii ăia ? - Nu sunt chiar aşa de răi !
- A meritat efortul, nu-i aşa ? - E tot copilul de săptămâna trecută ?
Nu. Acela era al surorii mele. Acesta e al Deidrei.
- Cască ! - Seamănă cu tine, Lois.
- Aşa a spus şi Stewardesa. - Da.
- Mai uşor, Sandy ! - Lasă-mă în pace, Henry !
- Avem destulă. - Te-ai drogat toată ziua. Ajunge !
- Trebuie să plec. - Unde pleci ?
Nu începe ! Ştii că am treabă. La dracu' ! Unde mi-am lăsat cheile ?
- Sunt acolo. - Parcă ai sta în cocină !
De ce ţi-am luat maşina de spălat vase ?
Nu-mi place să spăl vase. Îmi stric unghiile.
Trebuie să faci curat. E numai cocaină peste tot.
Destulă cât să ne închidă pe viaţă.
Ce faci ? Trebuie să plec.
Nu trebuie să pleci nicăieri. Lasă-i să aştepte.
Nimeni nu ştie sigur câţi bani au fost furaţi în urma jafului
de la depozitul de mărfuri al companiei Lufthansa.
FBI-ul spune că s-au furat 2 milioane,
Agenţia de transport, 4 milioane, poliţia, 5 milioane.
Lufthansa nu a declarat nimic.
Jimmy ! Ticăloşilor !
Transmitem în direct de pe aeroportul JFK,
unde s-a comis cel mai mare jaf din istoria oraşului.
Vino încoace !
E un geniu!
Crăciun fericit !
- Crăciun fericit, Jimmy ! - Ce mai faci ?
- Bună. Cine e ? - Ea e soţia mea.
Jimmy, vino încoace ! Vreau să-ţi arăt ceva.
Nu e minunată ? Am cumpărat-o pentru soţia mea.
E cu două uşi. Îmi place.
Ce ţi-am spus mai devreme ? Am stat de vorbă, nu-i aşa ?
Nu ţi-am spus să nu cumperi nimic o vreme ?
- Dracu' s-o ia de maşină ! - E cadou de nuntă, Jimmy.
E de Ia mama, pe numele ei. Abia m-am căsătorit.
- Îmi place maşina. - Iubito, scuză-mă o clipă.
- Abia m-am căsătorit. - Johnny, ai înnebunit ?
De ce te-ai enervat, Jimmy ?
Eşti prost ? Strada e plină de sticleţi. Toţi sunt cu ochii pe noi.
E pe numele mamei. E cadou de nuntă.
Nu-mi pasă pe ce nume e ! Eşti prost ?
Nu ai auzit ce am spus ? Nu cumpăra nimic scump.
Ce e cu tine ?
- De ce te enervezi ? - Ne bagi pe toţi Ia închisoare.
- Eşti prost ? Ce e cu tine ? - Îmi cer scuze.
- Iartă-mă. - Ce dracu' e cu tine ?
Iartă-mă, Jimmy. Dar e pe numele mamei.
Ce ai spus ? Faci pe deşteptul cu mine ?
- Îmi cer scuze, Jimmy. - Ce ţi-am spus ?
Nu cumperi nimic, ai auzit?
Iartă-mă, Jimmy. Să mergem să bem ceva.
Grăsan idiot ! Ar trebui să poarte un semn pe frunte !
De ce râzi ? Nu pot să cred. Eşti prost ? Scuză-mă !
- Ce s-a întâmplat ? - Scoate-o !
- De ce ? Ce s-a întâmplat ? - Scoate-o !
Nu ţi-am spus să nu cumperi nimic scump, ca să nu atragi atenţia ?
Unul cumpără un Cadillac şi altul, o haină de blană de 20 OOO de dolari.
Du-o de unde ai luat-o. Dispari cu ea, ai înţeles ?
Bine.
Băutura asta e mai bună ca sexul.
Mă duc să vorbesc cu Stacks. Priveşte înainte. Altfel, te omor.
E aşa de gelos ! M-ar omorî numai dacă m-aş uita Ia cineva.
Minunat!
Le-am spus să nu atragă atenţia, să se poarte normal.
V-am căutat peste tot. Jimmy, Henry, ce mai faceţi ?
Crăciun fericit ! Am nevoie de bani.
- Morrie, calmează-te ! - Jimmy, am nevoie de bani.
Sunt calm. Vreau banii.
- Am făcut ce aveam de făcut. - Nu în seara asta, Morrie.
Mi-am făcut datoria. Îmi e dator. Toţi fac paradă aici.
E clar că şi-au primit partea. Se vede. Eu am tot vechituri.
Îmi datorează 500 OOO.
A fost cea mai mare sumă de bani pe care a furat-o vreodată.
Morrie, vorbesc eu cu el. Du-te să bei ceva !
- Iubitule, te simţi bine ? - Nu.
E Crăciunul. Partea ta ! Să simţi şi tu gustul.
Am reuşit !
- Jimmy! - Da. Cine e ?
- Eu. - Pete ?
- Da. - O clipă !
Să nu faci ca Frankie şi Johnny. Nu fi dobitoc ! Ai înţeles ?
Karen, Judy, Ruth, veniţi ! Am cumpărat cel mai scump brad.
- Ce zici, mamă ? - Îmi place. Toate îmi plac.
- Mie îmi place rochia aurie. - Crăciun fericit !
- Mulţumesc. Crăciun fericit ! - Poftim ? Şi ?
Hannukah fericit !
- Foarte nostim ! - Cumpără-ţi ceva frumos.
Lufthansa trebuia să fie ultima noastră lovitură,
cel mai reuşit jaf din lume.
Şase milioane de dolari. Mai mult decât suficient.
Stacks, deschide ! Ce naiba faci acolo ?
O să mori de atâta băutură.
- Salut, băieţi ! - Ce e cu tine ?
- Eram sigur că nu o să fii gata. - Nu aţi adus cafea ?
Crezi că eu Iivrez mâncare Ia domiciliu ? Frankie face cafea.
- Credeam că eşti cu o târfă. - Am fost. Unde naiba e ?
Mereu ai o revistă deocheată sau o târfă lângă tine.
- Cât e ceasul ? - E 11:30.
- Trebuia să ajungem acolo Ia 9:00. - La dracu' ! Sunt gata într-o clipă.
Mereu întârzii. Ai întârzia şi Ia înmormântarea ta.
La ce dracu' te uiţi ? Luăm cafeaua cu noi. Să mergem !
Ce dracu' faci ? A fost o glumă. Lasă cafetiera. Vrei să iei cafeaua ?
Stacks nu era normal.
În loc să scape de camion, s-a drogat, s-a dus Ia prietena lui
şi, pânã să-şi revină, poliţia a găsit camionul.
Toate posturile de televiziune vorbeau despre asta.
Ziceau că au găsit amprente pe volan.
La scurtă vreme, au ajuns Ia Stacks.
- Ce mai faci ? - Trebuie să stăm de vorbă.
Ia ceva de băut !
Bea un pahar. Ce faci ? Sărbătorim ceva.
Dar trebuie să discutăm.
Ce vrei ?
- Ce s-a întâmplat cu Stacks ? - Totul e în ordine.
- Agenţii federali sunt peste tot. - Ce pot să facă ?
- Scrie în ziare. - Îşi face griji.
- De ce îţi faci griji ? - Din cauza televiziunii şi ziarelor.
- Se vorbeşte numai despre noi. - De ce îţi faci griji ?
Îţi faci prea multe griji. Totul e excelent. N-ai de ce să-ţi faci griji.
- Nu i-ai spus ? - Încă nu.
- Ce anume ? - ÎI primesc în Mafie.
Paulie te primeşte ? Tommy !
Primesc noi membri. Paulie a primit aprobare.
Îţi vine să crezi ? Macaronarul !
Intră în Mafie. O să lucrăm pentru el într-o bună zi. O să ajungă şef.
- Nu-mi vine să cred. - Mă bucur pentru tine. Felicitări !
Nemernicii ! Sunt ai noştri.
Jimmy, te-am căutat peste tot. Putem sta puţin de vorbă ?
Morrie, nu acum !
Am aranjat totul şi m-am ales cu nimic.
Ar fi dat de belea dacă nu eram eu. Să-I ia dracu' ! Vreau partea mea.
Henry, vreau banii ! M-am săturat. Irlandez zgârcit !
- Să-I ia dracu' ! Vreau banii ! - Bine. Spune-i !
Ai de gând să-ţi ţii gura ?
Morrie, o să-ţi primeşti banii. Dar nu ne mai bate la cap.
Uită-te Ia mine. Ai auzit? Totul o să fie bine.
- Henryţ - Cee ?
Eşti jumătate irlandez, jumătate italian ? O să cânt cu accent italian.
Pentru prima oară, I-am văzut pe Jimmy în culmea furiei.
Se gândea la opt lucruri diferite odată.
Crezi că Morrie îi spune soţiei lui totul ?
Atunci mi-am dat seama că Jimmy vrea să-I omoare. Aşa se întâmplă.
Aşa de repede se hotărăşte moartea cuiva.
E nebun. Vorbeşte cu toată lumea.
Ai văzut ce ridicol e în reclame. Nimeni nu îl ascultă.
Nimănui nu-i pasă de pălăvrăgeala lui.
Să-I aduci aici diseară.
Începe aşa. Îmi cer scuze. Te-am nimerit în ochi ?
Morrie, nu mă mai scoate din sărite.
Trãgeam de timp.
Până la ora 9, trebuia să-I fac pe Jimmy să se răzgândească.
Însă Jimmy ştia că sunt de acord cu planul lui.
L-am trântit Ia pământ şi-i smulgeam părul din cap. A Ieşinat.
Eram turbat de furie. Voiam să-I omor. Ne îndreptam spre restaurant.
Deodată, mă opresc. Jimmy mă ceartă.
Nu puteam să mă mai mişc.
Şi-a ridicat capul şi a început să se tânguie.
I-am zis: "Nu mai spune !"
"Secătură !"
Ce puteam să fac ? M-am repezit asupra lui.
Am început să-i car pumni în cap, în faţă.
L-am snopit în bătaie.
Zăcea întins, plin de sânge. Abia mai puteam să respir.
A căzut planul din seara asta.
Parcă mi-a luat o piatră de pe inimă. Amărâtul !
Habar n-avea cât de puţin a lipsit să fie omorât.
Chiar dacă i-aş fi spus, nu m-ar fi crezut.
- Jimmy, putem să discutăm acum ? - Nenorocitule ! Mă scoţi din minţi.
Vrei să discutăm acum ? Bine. Să terminăm odată !
Pe onoarea mea că nu am mai cunoscut un om mai enervant ca tine.
Cine te iubeşte mai mult ca mine ? Sunt în stare de orice pentru tine.
Numai că nu te poţi abţine să nu mă baţi Ia cap.
- Să mergem să bem o cafea. - Vrei să mergem Ia bar ?
- Mergem Ia un bar pe bulevard. - Care bar ?
De pe bulevardul Rockaway. E deschis 24 de ore din 24.
- Au plăcintă cu fructe ? - Au de toate.
Vreau să-i duc nişte plăcintă lui Belle.
Ai auzit de meciul aranjat Ia Boston ?
- Nu. - E extraordinar ! Nunzio...
- Credeam că nu mai tace odată. - Ce pisălog !
- Ce facem cu el ? - Scapă de el şi de maşină.
Sună-mă când ai terminat.
- Bine. Frankie, să-I ciopârţim. - Să mergem !
- Unde te duci, ameţitule ? - Parcă ai spus să-I ciopârţim.
Mergem Ia Charlie, nu aici. Cum vrei să-I ciopârţim aici ?
Ce faci ? Porneşte ! EI s-ar descurca mai bine decât tine. Ce mai aştepţi ?
Motorul e rece.
Pleacă odată ! Acum vrei să-I încălzeşti ?
- Cine e ? - Sunt Belle. Deschide !
Morris nu a venit acasă. Sunt sigură că a păţit ceva.
A dispărut. Sigur a păţit ceva.
Probabil că s-a îmbătat şi a adormit undeva. O să-I caut mâine dimineaţă.
În 27 de ani, nu a lipsit niciodată toată noaptea fără să mă anunţe.
Sigur a păţit ceva şi tu ştii.
Belle, mă duc să mă schimb. Te duc acasă, apoi mă duc să-I caut.
Am stat acasă până acum. Am dat zeci de telefoane.
- Ce naiba să-i spun lui Belle ? - Puţin îmi pasă !
Spune-i că a fugit cu o femeie. Ce-ţi pasă de ea ? Fii atent !
- Nu te juca cu ei. - Îmi batjoc de ei tot timpul.
Nu merită să-i bagi în seamă.
Dobitocilor, să mergem Ia plimbare !
- Îi ţin treji toată noaptea. - Bine. Pe curând !
Jimmy voia să şteargă orice urmă a jafului, dar pe mine nu mă privea.
Eu îi vândusem pontul lui Jimmy, iar el îmi dăduse bani de Crăciun.
După aceea, nu am mai suflat o vorbă. ÎI cunoşteam pe Jimmy.
Banii furaţi erau ai lui.
Ştiu că i-a dat o parte din bani lui Paulie, dar restul i-a păstrat.
ÎI durea sufletul să împartă banii cu cei care participaseră Ia jaf.
Prefera să-i omoare. Puţin îmi păsa ! Eu nu ceream nimic.
Jimmy scotea bani buni datorită contactelor mele din Pittsburgh.
La câteva luni după jaf, încă mai erau descoperite cadavre.
Pe Carbone I-au găsit aşa de îngheţat în maşina frigorifica,
încât a durat douã zile să-I dezgheţe pentru autopsie.
Niciodată nu I-am văzut pe Jimmy atât de fericit. Se purta ca un copii.
Primeam bani de la oamenii mei din Pittsburgh
şi, după o vreme, jaful de la Lufthansa a început să fie uitat.
Jimmy era atât de fericit în dimineaţa aceea,
deoarece Tommy urma să fie primit în Mafie.
Era atât de agitat, de parcă I-ar fi primit pe el.
Cred că a sunat de patru ori la Tommy acasă.
Stabiliseră un semnal, astfel încât să ştie când se termina ceremonia.
- Mamă, unde eşti ? - Aici.
- Ai venit acasă ? - Plec. Am fost aici până acum.
- Lasă-mă să te privesc. Arăţi bine. - Crezi că arăt bine ?
Arăţi minunat. Ai grijă ! Felicitări ! Îţi doresc noroc.
Te iubesc. Să nu mai faci picturi religioase, te rog.
Domnul să te aibă în pază !
Noi ne consideram băieţi buni. Ca atunci când spui cuiva:
"O să-ţi placă băiatul ăsta. E băiat bun. E de-al nostru."
Înţelegeţi ? Noi eram băieţi buni.
Eu şi Jimmy nu puteam fi primiţi în Mafie,
deoarece aveam sânge irlandez.
Nu conta că mama era siciliană.
Ca să devii membru al unei familii, trebuia să fii italian sută la sută,
astfel încât să-ţi poată identifica toate rudele din ţara natala.
E cea mai înaltă onoare. Aparţii unei familii.
Nimeni nu-ţi poate face rău.
Poţi să faci rău oricui, cu condiţia să nu fie membru al Mafiei.
Este un fel de permis de a fura, de a face orice.
- Noroc, Tommy ! - Mulţumesc, Vinnie.
- Când ai fost primit? - Acum 30 de ani. Sunt veteran.
- Cred că ai multe amintiri. - Şi încă cum !
Vârful Pike era o umflătură pe atunci !
Pentru Jimmy, faptul că Tommy a fost acceptat
însemna că toţi am fost acceptaţi.
Unul de-ai noştri devenea membru.
Nu!
- Cine e ? - Jim, sunt Vinnie.
Vinnie, ce s-a întâmplat ? Totul s-a terminat cu bine ?
Am avut o problemă. Am făcut tot ce am putut.
- Ce vrei să spui ? - înţelegi ce vreau să spun. A murit.
Nu am putut să facem nimic.
- Ce tot spui ? - A murit şi gata !
La naiba !
Eram sigur. Nu pot să cred.
- Ce s-a întâmplat ? - L-au omorât.
Ticăloşii !
Te simţi bine ?
Se răzbunaseră pentru Billy Batts şi pentru multe alte lucruri.
Nu puteam să facem nimic.
Batts era membru al Mafiei, Tommy, nu. Trebuia să acceptăm situaţia.
Era o reglare de conturi între italieni.
ÎI împuşcaserä pe Tommy în faţă,
încât mama lui să nu poată lăsa sicriul deschis Ia înmormântare.
Eram ocupat toată ziua. Trebuia să-i duc nişte pistoale lui Jimmy,
pentru amortizoarele pe care şi le procurase,
să-I iau pe fratele meu de la spital şi să iau nişte droguri,
pe care Lois urma să le ducă unor clienţi din Atlanta.
Mi-am dat seama că nu le vrea şi că voi pierde banii.
Cumpărasem pistoalele pentru că mă rugase, iar acum nu le mai voia.
La ce dracu' sunt bune astea ? Nici unul nu se potriveşte.
Nu-ţi dau un sfanţ !
Nu am scos o vorbă.
Jimmy era atât de supărat, că nici nu şi-a luat rămas-bun.
Termină cu drogurile ! Ţi-au distrus creierul.
Ştiam că băieţii din Pittsburgh erau amatori de arme
şi, cum urma să ne întâlnim după-amiază pentru o livrare,
eram sigur că îmi voi recupera banii.
Doamne !
Când am ajuns la spital ca să-I iau pe Michael,
doctorul a vrut să mă interneze.
Stai puţin ! Ce ai păţit ?
Era să am un accident în drum spre spital.
I-am spus despre accident şi că am fost la o petrecere toată noaptea.
- Mă simt bine, doctore. - Vino încoace !
Dă-mi voie să te examinez.
A fost îngăduitor. Mi-a dat 10 mg de Valium şi m-a trimis acasă.
Intenţionam sa-I las pe fratele meu acasă şi să o iau pe Karen.
Am ceva de făcut.
Uite-I ! Îl vezi, Michael ? Vezi elicopterul ?
E chiar în faţa noastră. M-a urmărit toată dimineaţa.
- Fii serios ! Ai înnebunit ? - Nu ştiu ce se întâmplă.
E a treia oară când îl văd. Veneam Ia spital să te iau.
A trebuit să fac: câteva opriri. L-am văzut de fiecare dată.
Pregãteam cina în seara aceea.
Trebuia să înăbuş carnea de vită, de porc şi de viţel.
Era mâncarea preferată a lui Michael. Ziti cu sos de carne.
Voiam să fac şi ardei copţi, cu fasole verde, ulei de măsline şi usturoi.
Aveam şi câteva cotlete frumoase, gata tăiate,
pe care voiam să le prăjesc înainte de masă.
Am stat acasă aproape o oră.
Voiam să încep pregătirea cinei devreme,
ca să am timp să scap de armele pe care Ie refuzase Jimmy
şi să iau pachetul pe care Lois urma să-I ducă la Atlanta în seara aceea.
Am observat că elicopterul dispăruse.
Michael, ocupă-te de sos. Rămâneţi cu unchiul Michael. Pe curând !
L-am rugat pe Michael să aibă grijă de sos, iar eu şi Karen am plecat.
- Dumnezeule ! ÎI văd ! - Ce?
- ÎI văd ! Uite-I acolo ! - La dracu' !
Ăsta e. Mergem Ia mama ta.
- Ai văzut? Ţi-am spus eu. - E ciudat. Dar nu e sfârşitul lumii.
Mergem Ia mama ta.
Intră şi spune-i mamei tale să nu se atingă de nimic din afara casei.
Nu puteam să mergem Ia mama ta. A trebuit să venim aici.
Să mergem Ia cumpărături !
Nu sunt nebun. M-a urmărit toată dimineaţa.
Bine.
Zice că sunt paranoic.
Ar trebui să-i duc elicopterul, să vadă cât de paranoic sunt.
Să intrăm !
- A dispărut. - Nu aud nimic.
Să ne întoarcem Ia mama ta.
- Îţi convin ? - Sunt foarte frumoase.
Sunt perfecte. Nu ţi-am spus că eşti paranoic ? Nu asta i-am spus, Karen ?
Da. Vreau o doză.
- Dacă vrei elicoptere, îţi dau eu. - Nu e nevoie.
Am văzut destule elicoptere pe ziua de azi. Mulţumesc.
Trebuia să ajung acasă, ca să pregătesc pachetul pentru Lois.
Trebuia să trec şi pe Ia Sandy, ca să bag nişte chinină în pachet.
Ştiam că Sandy o să mă bată la cap.
Trebuia să termin de gătit acasă şi să o pregătesc pe Lois de drum.
- E Sandy. De ce dracu' sună aici ? - E aşa de pisăloagă !
- Hen, când vii ? - Cam peste o oră.
- Rămâi la noapte, nu-i aşa ? - Nu pot. A venit fratele meu.
Încetează ! Discutăm mai târziu.
- Bine. La revedere. - La revedere.
- Eu sunt. Eşti gata ? - Da.
Spune-i lui Michael să nu lase sosul să se lipească, să învârtă mereu.
- Să nu Iaşi sosul să se lipească. - Învârt.
- Ştii ce ai de făcut ? - Da.
Nu mă lua aşa, Lois ! E ceva important.
Să nu dai telefon de acasă. Ai înţeles ?
- Vorbeşte de Ia un telefon public. - Mă crezi chiar aşa de idioată ?
- Nu mă bate Ia cap. Ştiu ce să fac. - Idioato, să faci cum ţi-am spus !
- Ce pisălog eşti ! - Fă ce ţi-am spus !
- Bine. - De necrezut !
Toate femeile din viaţa mea sunt nişte idioate.
- Ce a spus ? - Nimic.
Ce credeţi că a făcut dupã tot ce i-am spus ?
Zicea că ştie ce are de făcut, dar a dat telefon de acasă.
Dacă ar fi ascultat cineva, ar fi aflat totul.
Ar fi aflat că un pachet va pleca de la mine, de acasă.
Ar fi ştiut până şi ora, şi numărul zborului.
Cum am ajuns acasă, m-am apucat de gătit.
Mai aveam câteva ore până Ia plecarea lui Lois.
I-am spus fratelui meu să aibă grijă de mâncare.
Toată ziua, a fost cu ochii pe elicoptere şi pe sosul de roşii.
Trebuia să mă duc la Sandy, să amestec drogurile şi să mă întorc.
Crezi că poţi să vii aici, să facem dragoste şi apoi să pleci ?
- Termină ! - Ai un loc mai bun unde să te duci?
- Te simţi bine ? - Da.
Ai încredere în mine ?
- E ultimul pachet? - Da.
Mincinosule, te urăsc !
Nu mai hrăni câinele din farfuria de pe masă.
- Trebuie. - Ba nu.
Trebuie să mă duc acasă.
Cum adică ? Am umblat cu drogurile după mine toată ziua.
Trebuie să-ţi leg pachetul de picior. Vom pleca curând.
- Trebuie să-mi iau pălăria. - Lasă naibii pălăria !
Îţi baţi joc de mine ? Să merg până Ia Rockaway ca să-ţi iei pălăria ?
Trebuie să o iau. E pălăria mea norocoasă. Nu zbor niciodată fără ea.
- Înţelegi în ce eşti amestecată ? - Nu-mi pasă.
Am nevoie de pălărie. Nu zbor fără ea.
Ce puteam să fac, dacă ea voia s-o duc acasă, ca să-şi ia palaria ?
Am ascuns pachetul în bucătărie şi am plecat cu ea acasă.
Calmează-te !
Ce dracu' e asta ?
Poliţia ! Nu mişca ! Altfel, îţi zbor creierii. Opreşte maşina !
Am crezut că mã va împuşca, dar, când am auzit gălăgia,
mi-am dat seama că sunt poliţişti.
Numai poliţiştii vorbesc aşa.
Dacă erau băieţii, nu aş fi auzit nimic. Aş fi fost mort.
Michael, încuie uşa !
Bine.
Vorbeşte ! Când ai fost arestat ultima oară ?
Dobitocule, cu tine vorbesc. Dacă nu vrei să-mi spui nimic, foarte bine !
Puţin îmi pasă ! O să stai Ia răcoare 25 de ani.
Să vedem ce băiat de treabă o să mai fii atunci.
Toată ziua am crezut că cei din elicopter sunt poliţişti
care mă urmăresc pentru jaful de la Lufthansa.
Dar erau de Ia Narcotice.
Mă urmãreau de o lună. Îmi ascultau convorbirile, mă supravegheau...
Îi cunoşti pe băieţi. Toţi prietenii tăi sunt aici.
Dacă nu vrei să vorbeşti, o să ai probleme toată noaptea.
Ce naiba vrei de Ia mine ? Dă-mi drumul !
25 de ani ! O să-ţi fac capul zdrenţe !
Jerry, aţi fost Ia cumpărături ?
Facem o prăjitură ?
Ai ceva bun acolo, Jerry ?
E bună ?
Adio, idiotule !
Ne vedem Ia Attica !
Am vorbit cu Jimmy. S-a oferit să-mi dea bani.
- Vrea să vorbească cu tine. - La dracu' cu Jimmy şi cu banii lui !
Trebuie să ies de aici şi să Iămuresc problema cu Paulie.
Altfel, sunt un om mort.
- Atunci, mai bine ai rămâne aici. - Pot să mă omoare şi aici.
Poate chiar mai uşor. Se tem să nu-i torn.
Au început să se ferească de mine. Sunt un om mort aici. Trebuie să ies.
Karen a convins-o pe mama ei să-şi ipotecheze casa,
ca să-mi plătească cauţiunea.
Aveam sentimentul că voi fi ucis imediat ce voi ieşi din închisoare.
Ştiam că Paulie e supărat pe mine. Îmi făceam griji pentru Jimmy.
Jimmy ştia că, dacă Paulie afla că face trafic de droguri cu mine,
I-ar fi omorât înaintea mea.
Nu m-am simţit în siguranţă până nu am ajuns acasă.
Voiam să rămân în viaţă până vindeam drogurile
pe care nu le găsiseră poliţiştii
şi apoi să dispar o vreme, până se Iinişteau apele.
La dracu' ! Unde sunt drogurile, Karen ?
Le-am aruncat Ia toaletă.
- Ce ai făcut ? - Au căutat în toată casa.
Valorau 60 OOO de dolari ! Am nevoie de bani. Era tot ce mai aveam.
Ce puteam să fac ? Aveau mandat de percheziţie, au căutat peste tot.
Doar banii ăştia îi mai aveam ! Mă bazam pe ei. De ce Ie-ai aruncat?
N-am avut încotro. Le-ar fi găsit.
- La dracu' ! Nu Ie-ar fi găsit ! - Le-ar fi găsit ! Pe cuvânt, Henry !
- De ce Ie-ai aruncat ? - Le-ar fi găsit, crede-mă !
- De ce Ie-ai aruncat ? - N-am avut încotro, Henry.
Dumnezeule !
Nu!
Dumnezeule !
Paulie, îmi pare rău.
Nu ştiu ce să-ţi spun. Ştiu că am dat-o în bară.
Exact, ai dat-o în bară.
Dar acum totul e în ordine.
Poţi să ai încredere în mine, Paulie. Îţi jur pe copiii mei că sunt "curat".
M-ai privit în ochi şi m-ai minţit.
M-ai tratat ca pe un idiot, ca şi când nu aş fi însemnat nimic pentru tine.
Paulie, după ce mi-ai spus, nu puteam să vin Ia tine.
Mi-era ruşine.
Mi-e ruşine şi acum.
Dar nu am Ia cine să mă duc, Paulie.
Doar pe tine te am. Am mare nevoie de ajutorul tău.
Ia-i g
Nu mai pot să te protejez.
3200 de dolari. Atât îmi dăduse.
3200 de dolari după o viaţă întreagă.
Nu mi-ar fi ajuns nici măcar să-mi plătesc sicriu!,
- Trebuie să plecăm. - Nu vreau să fug.
Să-mi iau strictul necesar şi să las restul ? Să mă ascund ?
Nu vreau, Henry. Tu asta vrei ?
Karen, dacă rămânem aici, suntem morţi. Ai înţeles ?
Au dreptate. Te-ai drogat prea mult. Eşti paranoic.
Mulţumesc. Ce mai face ? Se ţin după el ?
Se simte bine. L-au dezintoxicat.
Bine. Mă bucur să aud asta.
- Ţi-a spus ce I-au întrebat ? - Nu ştiu, Jimmy.
Am atâtea pe cap ! Nu am bani.
Fetele sunt destul de mari ca să poată citi ziarele.
Imediat ce îl vezi, spune-i să mă sune.
Trebuie să rezolvăm problema. E foarte important.
Nu ştie că am venit să vorbesc cu tine. Parcă a înnebunit.
- Ia banii ăştia. Sunt câteva mii. - Mulţumesc, Jimmy.
Nu-ţi face griji. Totul o să fie bine.
Am câteva rochii Dior. Te interesează ? Alege şi tu câteva.
- Pentru mama. - Cum vrei tu.
Sunt Ia magazinul din colţ. Sunt furate. De aceea Ie-am dus acolo.
- Du-te ! Pe curând ! - Mulţumesc, Jimmy.
- Nu-ţi face griji. - Voi încerca.
- Nu uita să mă suni. - Bine.
- Aici ? - Chiar acolo !
Nu. E chiar pe colţ. Chiar acolo !
Du-te ! E acolo !
Nu, Jimmy. Mă grăbesc.
Mama are grijă de copii. Trebuie să mă duc acasă.
Vin mai târziu.
Ce s-a întâmplat ? Karen !
M-am speriat.
Ai luat cheile ?
- Ce s-a întâmplat, Karen ? - M-am speriat, Henry.
- Te simţi bine ? - Da.
Dacă faci parte dintr-o bandă, nimeni nu-ţi spune că vei fi omorât.
Nu se procedează aşa. Nu existã scandaluri ca în filme.
Asasinii vin Ia tine zâmbind, ca prieteni.
Sunt cei care au ţinut latine dintotdeauna
şi care te-au ajutat mereu când ai fost la ananghie.
M-am întâlnit cu Jimmy într-un loc aglomerat, pe care îl ştiam amândoi.
Am ajuns cu 15 minute mai devreme şi Jimmy era deja acolo.
Ocupase o masă la fereastră, ca să-i vadă pe toţi care veneau.
Voia să fie sigur că nu sunt urmărit. Era agitat. Nu s-a atins de mâncare.
În aparenţă, totul părea să fie bine. Trebuia să discutăm despre cazul meu.
Dar Jimmy voia să afle dacă aveam de gând să-I tom,
ca să-mi salvez pielea.
Mereu ţi-am spus să nu vorbeşti Ia telefon. Acum înţelegi de ce ?
Dar o să fie bine. Cred că ai şanse să scapi.
ÎI ştii pe băiatul ăla din oraşul despre care vorbim ?
Da.
Era un turnător. De cum a fost arestat, i-a turnat pe toţi.
Dar ştiu unde e. Se ascunde. Înţelegi ce vreau să spun ?
Ai fi de acord ca tu şi Anthony să vă ocupaţi de el ?
Sigur.
Aşa nu vor mai avea nici un martor.
Jimmy nu mă mai rugase niciodată să omor pe cineva.
Acum îmi cerea să mã duc în Florida, ca să Iichidez pe cineva.
Mi-am dat seama că nu aveam să mă mai întorc viu din Florida.
Oriunde m-ai duce, te rog, să nu fie un loc friguros.
Nu prea ai de ales.
Ed, spune-i cui se ocupă de asta să nu fie un loc friguros.
- Fă asta pentru mine. Încerc să... - Are bronşită.
Dacă suferă într-adevăr de bronşită, vom ţine cont de asta.
Vreau să merg undeva unde nu e frig. Te rog să faci asta.
Pot să-ţi pun câteva întrebări ? Cum rămâne cu părinţii mei ?
- Ce e cu ei ? - Pot să-i mai văd, să vorbesc cu ei ?
- Nu voi păstra legătura cu ei ? - Nu.
Stai puţin ! Dacă, Doamne fereşte, se îmbolnăvesc, nu pot să-i văd ?
Am putea aranja ceva dacă se îmbolnăvesc.
- În situaţii excepţionale... - Nu pot face asta, Henry.
Nu-mi pot părăsi părinţii.
Karen, ţi-am spus, nu accept dacă tu şi copiii nu veniţi cu mine.
Nu pot s-o fac fără tine. Tu faci cum vrei...
- Ai nevoie de Henry, nu de mine. - Aşa e.
Sincer să fiu, nu-mi pasă dacă vii şi tu.
Dacă I-ai face un martor mai bun, aş vrea să-I însoţeşti.
ÎI vor pe Henry, nu pe mine.
Henry va avea parte de Programul de protecţie a martorilor.
Nu vor putea ajunge Ia el. Numai prin tine pot ajunge Ia el. Sau prin copii.
Dacă intră în program, o să fii în mare pericol. Cred că înţelegi asta.
- Eu nu ştiu nimic. - Nu face pe nevinovata.
Am ascultat casetele, am auzit că vorbeai despre cocaină Ia telefon.
În toate convorbirile tale cu Henry.
Nu contează.
Chiar dacă ajunge Ia închisoare sau e eliberat, e un om mort.
Amândoi ştiţi asta.
- Copiii vor putea merge Ia şcoală ? - Se pot întoarce aici ?
De ce nu vă duceţi pe Wall Street, să prindeţi nişte hoţi adevăraţi ?
Cine v-a dat costumele astea era un om cu simţul umorului.
Practic, suntem singura voastră salvare.
Vă vom salva viaţa şi nu veţi ajunge Ia închisoare.
A fost foarte simplu să dispărem. Casa era pe numele soacrei mele.
Maşinile erau înmatriculate pe numele soţiei.
Asigurarea socială şi carnetul de conducere erau false.
Nu am votat şi nu am plătit impozite niciodată.
Certificatul de naştere şi cazierul
erau singurele acte care demonstrau că exist.
- ÎI vedeţi azi în sală ? - Da.
Vă rog să-I arătaţi pentru juraţi.
Să se consemneze că dl Hill I-a identificat pe acuzatul James Conway.
- ÎI cunoaşteţi pe Paul Cicero ? - Da.
- ÎI vedeţi azi în sală ? - Da.
Puteţi să-I arătaţi pentru juraţi ?
Să se consemneze că dl Hill I-a identificat pe acuzatul Paul Cicero.
Cel mai greu lucru a fost să renunţ la stilul meu de viaţă.
Încă îmi mai place să trăiesc aşa. Eram un fel de vedete cu muşchi.
Totul era al nostru. Soţiile, mamele şi copiii trăiau bine.
Aveam pungi pline cu bijuterii, ascunse în bucătărie.
Lângă pat, aveam o zaharniţá plină cu cocaină.
Li se spune turnători, pentru că ar turna pe oricine ca să scape, nu ?
- Obiectez ! - Se admite.
- Nu ştiu cum e să fii turnător. - Dle Hill, ştiţi foarte bine.
Dacă dădeam un telefon, aveam tot ce-mi doream.
Maşini pe gratis, cheile de Ia apartamentele secrete din oraş...
Pariam 20 sau 30 de mii într-un weekend.
Apoi cheltuiam câştigul într-o săptămână
sau împrumutam bani ca să-mi plătesc datoriile.
Nu-mi păsa. Nimic nu mai Conta.
Când rămâneam Iefter, dădeam o spargere.
Noi controlam totul. Mituiam poliţişti, avocaţi şi judecători.
Toţi primeau mită. Totul putea fi obţinut uşor.
Acum, totul s-a sfârşit.
Asta a fost cel mai greu. Acum, totul e altfel.
Nu se mai întâmplă nimic. Trebuie să aştept ca toată lumea.
Nici măcar mâncare bună nu mai primesc.
După ce am ajuns aici, am comandat spaghete cu sos de roşii
şi am primit tãiţei cu ketchup.
Sunt un om obişnuit. Îmi voi trăi restul vieţii ca un fraier !
Henry Hill este încă în programul de protecţie.
În 1987 a fost arestat Ia Seattle, pentru trafic de droguri,
a primit 5 ani cu eliberare condiţionată. Din '87 a fost curat.
În 1989, Henry şi Karen Hill au divorţat, după 25 de ani de căsătorie.
Paul Cicero a murit în 1988 în închisoarea federală din Fort Worth, după o boală.
Avea 73 de ani.
Jimmy Conway execută o sentinţă de minimum 20 de ani pentru omor
într-o închisoare de stat. Nu poate fi eliberat condiţionat
înainte de 2004, când va avea 78 de ani.